ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1511/25 Справа № 185/5234/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Юдіна С. Г. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Макарова М.О., Свистунової О.В. 
розглянувши у порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Сенс Банк” на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства “Сенс Банк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- 

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2024 року  АТ “Сенс Банк” звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
В обґрунтування позовних вимог АТ “Сенс Банк” посилалися на те, що 10 грудня 2019 року ОСОБА_1 уклав з АТ “Альфа-Банк” угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №501214962. Відповідно до умов кредитного договору Банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Умовами кредитного договору передбачено, що у випадках невиконання позичальником умов договору останній зобов`язується достроково виконати усі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 календарних дні з дня отримання від банку інформації. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. Позичальник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 22 січня 2023 року у відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором становить 78526 грн. 08 коп. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ “Альфа-банк” затверджено рішення про зміну найменування АТ “Альфа-Банк” на АТ “Сенс Банк”. На підставі викладеного АТ “Сенс Банк” просили суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ “Сенс Банк” заборгованість за кредитним договором №501214962 у розмірі 78526 грн. 08 коп. та судовий збір у розмірі 2684 грн.
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2024 року відмовлено у задоволенні позовних вимог АТ “Сенс Банк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В апеляційній скарзі АТ “Сенс Банк” просить рішення суду від 03 жовтня 2024 рокускасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог АТ “Сенс Банк”, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин у справі, порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Скирда В.І. просить рішення суду від 03 жовтня 2024 року залишити без змін, апеляційну скаргу АТ “Сенс Банк” залишити без задоволення, посилаючись на безпідставність її доводів.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, АТ “Сенс Банк” просили суд стягнути з  ОСОБА_1 на користь АТ “Сенс Банк” заборгованість за кредитним договором №501214962 у розмірі 78526 грн. 08 коп. та судовий збір у розмірі 2684 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором №501214962 від 10 грудня 2019 року.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ “Сенс Банк”, суд першої інстанції посилався на їх недоведеність належними та допустимими доказами, однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного з”ясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
       Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно зі ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях. Пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане у пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена.
Відповідно до ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції.
Виконання кредитором своїх зобов`язань, фактична видача позичальнику кредиту та часткове виконання позичальником зобов`язань щодо повернення тіла кредиту та сплати відсотків за користування кредитом підтверджені позивачем наданням до справи розрахунку заборгованості за кредитом у гривні.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно із ч. 4 ст. 16 Закону України “Про споживче кредитування” у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.
Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
       Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1054 ЦК України.
Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
       За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
       Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків. 
Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Встановлено, 10 грудня 2019 року між АТ “Альфа-Банк” та ОСОБА_1 було укладено оферту на укладання угоди про обслуговування кредиту №501214962 обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії (а.с.6). 
12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ “Альфа-Банк” затверджено рішення про зміну найменування АТ “Альфа-Банк” на АТ “Сенс Банк” (а.с.25). 
Відповідно до умов оферти на укладання угоди про надання кредиту №501214962, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, відповідно до умов якої відповідач ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 74937 грн. 60 коп. з фіксованою процентною ставкою – 0,01% річних строком на 24 місяців та датою повернення кредиту – 10 грудня 2021 року (а.с.6).
В Додатку №1 до Угоди про надання кредиту №501214962 від 10 грудня 2019 року, що також підписана відповідачем, визначено графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг (а.с.6).
Підписавши 10 грудня 2019 року паспорт споживчого кредиту, відповідач підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту (а.с.8,9).
За умовами оферти банк надав позичальнику ОСОБА_1 кредит у розмірі 74937 грн. 60 коп. (а.с.6).
Відповідно до умов договору у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обов`язків, встановлених договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати дострокового виконання зобов`язання з повернення кредиту за договором.
Позичальник ОСОБА_1 допустив неналежне виконання зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором. 
З наданого АТ “Сенс Банк” розрахунку заборгованості вбачається, станом на 22 січня 2023 року загальна заборгованість, згідно угоди про обслуговування кредитної картки №501214962 від 10 грудня 2019 року становить 78526 грн. 08 коп. (а.с.13).
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
       Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Встановлено, що відповідач ОСОБА_1 користувався кредитними коштами та частково сплачував заборгованість за договором, що підтверджує факт укладення кредитного договору.
       Відповідач ОСОБА_1 не надав суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед АТ “Сенс Банк”, не довів відсутність заборгованості.
Відповідно до умов оферти на укладання угоди про надання кредиту№501214962 від 10 грудня 2019 року, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, відповідно до якої відповідач отримав кредит в розмірі 74937 грн. 60 коп. з фіксованою процентною ставкою – 0,01% річних строком на 24 місяців та датою повернення кредиту – 10 грудня 2021 року.
Із наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що 10 січня 2023 року відповідач ОСОБА_1 здійснив останній платіж за Угодою про надання кредиту №501214962 від 10 грудня 2019 року. (а.с.13). 
З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, з 10 березня 2022 року банком було нараховано відповідачеві неустойку у розмірі 23874 грн. 59 коп. (а.с.13).
24 лютого 2022 року Верховна Рада України затвердила Указ Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” №64/2022. Воєнний стан в Україні введено на всій території України та діє до теперішнього часу. 
       Відповідно до пункту 18 розділу “Прикінцеві та перехідні положення” Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 Цивільного кодексу України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 
Таким чином, враховуючи викладене, неустойка (штраф) за кредитним договором №501214962 від 10 грудня 2019 року у розмірі 23874 грн. 59 коп. підлягає списанню банком, тому не підлягає стягненню з відповідача.
Отже, позовні вимоги АТ “Сенс Банк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості є обґрунтованими в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №501214962 від 10 грудня 2019 року, яка виникла станом на 22 січня 2023 року, у розмірі 54 651 грн. 49 коп., яка складається із: заборгованість за тілом кредиту — 45 427 грн. 06 коп., заборгованість за простроченим тілом кредиту — 8 876 грн. 73 коп., заборгованість за відсотками — 347 грн. 70 коп.
Доводи відповідача про відсутність заборгованості у відповідача за вказаним кредитним договором спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. 
За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу АТ “Сенс Банк”слід задовольнити частково, рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог АТ “Сенс Банк”.
       На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Сенс Банк” – задовольнити частково.
Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства “Сенс Банк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості — скасувати.
Позовні вимоги Акціонерного товариства “Сенс Банк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості — задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства “Сенс Банк” (ЄДРПОУ 23494714) заборгованість за кредитним договором №501214962 у розмірі 54 651 грн. 49 коп., яка складається із: заборгованість за тілом кредиту у розмірі — 45 427 грн. 06 коп., заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі — 8 876 грн. 73 коп., заборгованість за відсотками у розмірі — 347 грн. 70 коп.
У задоволенні іншої частини позовних вимог Акціонерного товариства “Сенс Банк” — відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства “Сенс Банк” (ЄДРПОУ 23494714) судовий збір у розмірі 5 485 грн. 96 коп. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 07 травня 2024 року.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді М.О.Макаров

О.В. Свистунова