П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/4314/20-а                                               Головуючий суддя 1-ої інстанції - Альчук М.П.
Суддя-доповідач -  Біла Л.М.   
28 квітня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Білої Л.М. 
суддів:  Моніча Б.С.  Гонтарука В. М. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 01 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 12.10.2022 року, окрім іншого, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснювати з 01.03.2020 року виплату пенсії ОСОБА_1 , у розмірі, що нараховується до виплати згідно з Порядком призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробувального складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 року № 418, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.08.2005 року № 713, з урахуванням вже виплаченої пенсії та без обмеження максимальним розміром. Окрім того, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області виплатити   ОСОБА_1 заборгованість по пенсійним виплатам з 01.03.2020 року, з урахування виплачених сум.
Надалі, ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 11.11.2024 року за клопотанням позивача встановлено судовий контроль за виконанням вказаного рішення.
На виконання вимог ухвали суду від 11.11.2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області надано звіт, який, за результатами його розгляду, ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 01.01.2025 року прийнято.
Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду від 01.01.2025 року як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального та матеріального права.
Так, на переконання апелянта, перерахунок (індексація) розміру пенсії згідно постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 року № 418, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.08.2005 року № 713, повинен здійснюватись автоматично і надалі, а тому питання прийняття звіту щодо виконання рішення суду щодо обмеження пенсії максимальним розміром, неможливе у відриві від її щорічного перерахунку відповідно до вищевказаної постанови, яка є діючою і її застосування не потребує додаткового рішення суду.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
З метою створення умов для покращення ефективності виконання рішень судів законодавець частиною 3 статті 129-1 Конституції України, передбачив, що контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Статтею 14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Порядок реалізації адміністративним судом функцій судового контролю у спосіб встановлення для відповідача у справі обов`язку подати звіт про виконання судового рішення передбачений нормами статті 382 КАС України.
Частиною 1 статті 382 КАС України (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 2 ст. 382 КАС України).
Відтак, завершальним етапом у передбаченій статтею 382 КАС України процедурі судового контролю за виконання судового рішення є надання судом оцінки поданому відповідачем звіту про виконання рішення суду.
Конституційний Суд України у рішенні від 26 червня 2013 року №1-7/2013 зазначив, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.
У рішенні від 25 квітня 2012 року 11-рп/2012 Конституційний Суд України зазначив, що невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.
Крім того, Конституційний Суд України у рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 наголосив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та зауважив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.
Як встановлено судом, предметом розгляду у цій справі була саме протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у частині обмеження пенсії позивача з 01.03.2020 року після здійснення перерахунку на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 418 від 21.07.1992 року "Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсії за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу" зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 713 від 09.08.2005 року "Про внесення змін до пункту 7 Порядку призначення та виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації".
Згідно матеріалів справи, пенсію позивача було перераховано з 01.03.2020 року, однак обмежено максимальним сталим розміром, визначеним на виконання попереднього судового рішення у справі № 120/4576/18-а.
На виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12.10.2022 року відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.03.2020 року, і як наслідок розмір пенсії з цієї дати склав - 37907,66 грн.
Окрім того, на виконання вказаного рішення суду Головним управління Пенсійного фонду України була нарахована заборгованість у розмірі 108689,36 грн, що обліковувалася у підсистемі "Реєстр судових рішень" Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України.
Виконання відповідачем дій, зазначених у резолютивній частині рішення щодо врахування та виплати позивачу пенсії з 01.03.2020 без обмеження її максимальним розміром підтверджено доданими до звіту протоколом про перерахунок пенсії за період з 01.03.2020 - 30.11.2020.
При цьому, відповідно до матеріалів звіту, пенсія позивача повторно не обмежувалася максимальним розміром, оскільки перерахунок пенсії позивача з 01.03.2021 року, 01.03.2022 року, 01.03.2023 року, 01.03.2024 року не здійснювався.
За приписами пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 року № 418, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.08.2005 року № 713, у разі зростання середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня (починаючи з 2005 року) заробіток, з якого призначається (перераховується) пенсія відповідно до цього пункту, збільшується на коефіцієнт, який визначається шляхом ділення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки за рік, що передує року, в якому проводиться перерахунок, на середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки, яка враховувалася під час призначення (перерахунку) пенсії. Коли розмір пенсії, обчислений із заробітку, визначеного відповідно до цього пункту, менший ніж розмір пенсії до перерахунку, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Тобто, вказаною нормою встановлений конкретний випадок, у якому здійснюється відповідний перерахунок пенсії.
Судом першої інстанції доцільно зауважено, що предметом розгляду у цій справі була саме протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у частині обмеження пенсії з 01.03.2020 року після здійснення перерахунку на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 418 від 21.07.1992 року "Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсії за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу" зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 713 від 09.08.2005 року "Про внесення змін до пункту 7 Порядку призначення та виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації".
Наразі, суд не встановлював наявності права позивача на здійснення йому відповідного перерахунку, як і відповідно, не встановлював преюдиційний характер необхідності подальших перерахунків з березня відповідного року, а тому право позивача на такий перерахунок пенсії не охоплювалося спірними правовідносинами у даній справі.
Суд першої інстанції вірно резюмував, що вказані обставини свідчать про наявність нових спірних правовідносин, що не можуть бути вирішені, шляхом встановлення судового контролю.
Таким чином, суд дійшов обгрунтованого та правомірного висновку, що рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12.10.2022 року виконано відповідачем у повному обсязі відповідно до змісту рішення та в межах наданих йому повноважень.
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях, невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, підсумовуючи викладене, колегія суддів доходить до переконання, що оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а тому підстави для її скасування відсутні. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 01 січня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України. 
          
Головуючий	 	 	Біла Л.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Моніч Б.С.    Гонтарук В. М.