Номер провадження: 22-ц/813/2417/25 
Справа № 523/5150/24
Головуючий у першій інстанції Бузовський В.В.
Доповідач Лозко Ю. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2025 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого - Лозко Ю.П.,
суддів: Карташова О.Ю., Назарової М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2024 року
у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,

встановив:
У березні 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з вказаним вище позовом у якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитними договорами:
- за кредитним договором №27029-03/2023 від 17 березня 2023 року у розмірі 36550 грн, з яких 9 500 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 27 050 грн – заборгованість за відсотками;
- за договором позики №78487367 від 08 березня 2023 року у розмірі 37563,73 грн, з яких 10500 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 27063,73 грн – заборгованість за відсотками;
- за кредитним договором №05524-04-2023 від 10 квітня 2023 року у розмірі2273,60 грн, з яких 1000 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 1273,60 грн – заборгованість за відсотками;
- за кредитним договором №16609-0/2023 від 10 березня 2023 року у розмірі 58500 грн, з яких 15000 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 43500 грн – заборгованість за відсотками;
Позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №27029-03/2023 від 17 березня 2023 року обґрунтовані тим, що17 березня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» (товариство) та ОСОБА_1 (клієнт), було укладено кредитний договір №27029-03/2023, який підписано електронним підписом позичальника, шляхом використання одноразового ідентифікатора, надісланого на його номер мобільного телефону, за умовами цього договору, товариство надало клієнту кредит у розмірі 9 500 грн, а клієнт прийняв на себе обов`язок повернути таку ж суму кедиту та сплатити товариству проценти від суми кредиту. 
26.09.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 26092023, у відповідності до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача у розмірі 36 500 грн. з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 9 500 грн, сума заборгованості за відсотками 27 050 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо стягнення заборгованості - за договором позики №78487367 від 08 березня 2023 року, позивач посилався на те, що 08 березня 2023 року між ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , було укладено договір позики № 78487367, який підписано електронним підписом позичальника, шляхом використання одноразового ідентифікатора, надісланого на його номер мобільного телефону, за умовами цього договору, позикодавець передав позичальнику у власність грошові кошти (позику в сумі 10 500 грн), а позичальник прийняв на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору.
14 червня 2021 року між ТОВ « ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №14/06/21 у відповідності до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача у розмірі 37 563,00 грн з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 10 500 грн, сума заборгованості за відсотками 27 063,00 грн.
В частині стягнення за кредитним договором №05524-04-2023 від 10 квітня 2023 року позовні вимоги обґрунтовані тим, 10 квітня 2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» (товариство) та ОСОБА_1 (клієнт), було укладено договір кредиту № 05524-04/2023, який підписано електронним підписом позичальника, шляхом використання одноразового ідентифікатора, надісланого на його номер мобільного телефону, за умовами цього договору, товариство надало клієнту кредит у розмірі 1 000 грн, а клієнт прийняв на себе обов`язок повернути таку ж суму кредиту та сплатити товариству проценти від суми кредиту.
12 червня 2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «Інвеструм» укладено договір факторингу № 12062023 у відповідності до умов якого, ТОВ «Інвеструм» набуло права грошової вимоги до відповідача.
27 грудня 2023 року між ТОВ «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №27122023-1 у відповідності до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача у розмірі 2 273,60 грн, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 1 000 грн, сума заборгованості за відсотками 1 273,60 грн.
Позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №16609-0/2023 від 10 березня 2023 року обґрунтовані тим, що 10 березня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» (товариство) та ОСОБА_1 (Клієнт), було укладено кредитний договір № 16609-032023, який підписано електронним підписом позичальника, шляхом використання одноразового ідентифікатора, надісланого на його номер мобільного телефону, за умовами цього договору, товариство надає клієнту кредит у розмірі 15 000 грн, а позичальник прийняв на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів та сплатити позикодавцю проценти від суми кредиту.
03 липня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Стар Файненс Груп» укладено договір факторингу № 3072023 у відповідності до умов якого, ТОВ «Стар Файненс Груп» набуло права грошової вимоги до відповідача.
27 жовтня 2023 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 27102023, у відповідності до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача у розмірі 58 500 грн в тому числі: сума заборгованості за основною сумою боргу 15 000 грн, сума заборгованості за відсотками 43 500 грн.
Усупереч умовам зазначених вище догорів, відповідач належним чином не виконав обов`язків, покладених на нього цими правочинами у зв`язку з чим утворилася заборгованість у вказаному вище розмірі.
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2024 року вказаний вище позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» суму боргу за: кредитним договором №27029-03/2023 від 17 березня 2023 року в розмірі 36 500 грн, у тому числі: суму заборгованості за основною сумою боргу 9 500 грн, суму заборгованості за відсотками 27 050 грн.; за договором позики №778487367 від 08 березня 2023 року в розмірі 37 563 грн, в тому числі: суму заборгованості за основною сумою боргу 10 500 грн, суму заборгованості за відсотками 27 063 грн; за кредитним договором №05524-04/2023 від 10 квітня 2023 року в розмірі 2 273 гривні 60 коп., в тому числі: суму заборгованості за основною сумою боргу 1 000 грн., суму заборгованості за відсотками 1 273,60 грн; за кредитним договором №16609-03/2023 від 10 березня 2023 року в розмірі 58 500 грн, в тому числі: суму заборгованості за основною сумою боргу 15 000 грн, суму заборгованості за відсотками 43 500 грн. Вирішено питання щодо судових витрат.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у задоволенні позову. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем не доведено право стягнення заборгованості у визначеному у позові розмірі. Скаржник зауважує, що розмір зазначених у позові заборгованостей за відповідними кредитними договорами відрізняється від погодженої із ним загальної вартості кредитів.
Крім того ОСОБА_1 зауважує про те, що договір факторингу між ТОВ « ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено 14 червня 2021 року, в той час, як кредитний договір №778487367 із ТОВ « ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» ОСОБА_1 уклав лише 08 березня 2023 року
Також поза увагою суду залишилась недоведеність позивачем послідовної передачі права вимоги за кредитним договором №05524-04-2023 від 10 квітня 2023 року від ТОВ «Аванс Кредит» до ТОВ «Інвеструм» і дали до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просить залишити без задоволення апеляційну ОСОБА_1 , а рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2024 року без змін, посилаючись на його законність, обґрунтованість та вмотивованість.
11 березня 2025 року скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про розгляд справи, без його участі.
Учасники справи будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю — доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Відповідно до частин першої, третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду не у повній мірі відповідає вказаним вимогам, виходячи з такого.
Судом першої інстанції встановлені та підтверджуються матеріалами справи такі обставини у справі.
17 березня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» (далі - позикодавець) та ОСОБА_1 (далі - позичальник) у формі електронного документу уклали договір позики №27029-03/2023 за умовами якого позикодавець надає позичальнику у власність грошові фінансовий кредит у розмірі 9 500 грн (п.1.1.) строком на 25 днів (п.1.2.), а позичальник прийняв на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти з розрахунку 0,90% на добу (п.1.3.). 
Сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється згідно Графіком платежів, що є невід`ємною частиною договору (п.2.1.).
Керуючись ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право нараховувати проценти відповідно до умов цього договору до дня повернення кредиту (п.2.4.).
За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України (п.п. 4.1., 4,7). 
У Графіку платежів за вказаним кредитом сторонами погоджено загальну вартість кредиту у розмірі 11 637, 50 грн, з яких 9500 грн – чиста сума кредиту, 2 137,50 грн – проценти за користування кредитом.
26.09.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 26092023, у відповідності до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача у розмірі 36 500 грн. з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 9 500 грн, сума заборгованості за відсотками 27 050 грн.
08 березня 2023 року ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» (далі – товариство) та ОСОБА_1 у формі електронного документу уклали договір позики №78487367 за умовами якого товариство надало клієнту позику в сумі 10 500 грн, на строк 30 днів (п.2.2.), з фіксованою процентною ставкою 2,5% на день (п.2.3.)
Кредит надається строком на 21 день, тобто до 07 травня 2021 року. Строк дії договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» (пункт 1.2).
14 червня 2021 року між ТОВ « ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №14/06/21 у відповідності до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача у розмірі 37 563,00 грн з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 10 500 грн, сума заборгованості за відсотками 27 063,00 грн.
10 квітня 2023 року ТОВ «ФК «Інвеструм» (далі – товариство) та ОСОБА_1 у формі електронного документу уклали договір про надання фінансового кредиту №05524-04-2023 за умовами якого товариство надало клієнту фінансовий кредит в розмірі 1000 грн на умовах строковості, зворотності, платності (далі – кредит), а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором (пункт 1.1.).
Кредит надається строком на 25 днів, тобто до 04.05.2023 року. Дата на надання кредиту 10 квітня 2023 року (п.1.2.)
За користування кредитом клієнт сплачує товариству 36,5% річних від суми кредиту в 0,10% на добу за умови повного повернення кредиту протягом 7 (семи) днів з моменту надання кредиту (п. 1.3).
Сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється згідно Графіком платежів, що є невід`ємною частиною договору (п.2.1.).
У Графіку платежів за вказаним кредитом сторонами погоджено загальну вартість кредиту у розмірі 1025 грн, з яких 1 000 грн – чиста сума кредиту, 25 грн – проценти за користування кредитом.
12 червня 2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «Інвеструм» укладено договір факторингу № 12062023 у відповідності до умов якого, ТОВ «Інвеструм» набуло права грошової вимоги до відповідача.
27 грудня 2023 року між ТОВ «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №27122023-1 у відповідності до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача у розмірі 2 273,60 грн, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 1 000 грн, сума заборгованості за відсотками 1 273,60 грн.
10 березня 2023 року ТОВ «ФК «Інвеструм» (далі – товариство) та ОСОБА_1 у формі електронного документу уклали індивідуальну частину договору про надання фінансового кредиту №16609-0/2023 за умовами якого товариство надало клієнту фінансовий кредит в розмірі 15 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності (далі – кредит), а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором (пункт 1.1).
Кредит надається строком на 25 днів, тобто до 03 квітня 2023 року. Дата надання кредиту 10 березня 2023 року (п.1.2.)
За користування кредитом клієнт сплачує товариству 36,5% річних від суми кредиту в розрахунку 0,10% на добу. (п. 1.3).
Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (п. 2.1).
У Графіку платежів за вказаним кредитом сторонами погоджено загальну вартість кредиту у розмірі 15 375 грн, з яких 15 000 грн – чиста сума кредиту, 375 грн – проценти за користування кредитом.
03 липня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Стар Файненс Груп» укладено договір факторингу № 3072023 у відповідності до умов якого, ТОВ «Стар Файненс Груп» набуло права грошової вимоги до відповідача.
27 жовтня 2023 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 27102023, у відповідності до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача у розмірі 58 500 грн в тому числі: сума заборгованості за основною сумою боргу 15 000 грн, сума заборгованості за відсотками 43 500 грн.
Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», суд першої інстанції виходив із того, що кредитні договори були укладені та підписані в електронній формі, що відповідає вимогам ст.ст.6,627 ЦК України, ст.ст.11,12 Закону України «Про електронну комерцію», ці договори, а також договори факторингу відповідачкою не оскаржувалися, та не визнавалися недійсними. Крім того, відповідачем не спростовано належними і допустимими доказами обставини, якими позивачем обґрунтовано позовні вимоги.
Стосовно таких висновків суду, колегія суддів зауважує про таке.
Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
За статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
У постанові від 18 жовтня 2023 року у справі N 905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі N 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі N 334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі N 5026/886/2012 тощо).
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).
Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.
Статтею 55 ЦПК України передбачено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Таким чином, за загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов`язків, не погіршує становище боржника та не зачіпає його інтересів, однак сторони мають право додатково врегулювати порядок заміни кредитора у договорі.
У постанові Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі N 2-2035/11 (провадження N 61-2449св18) викладено висновок, що тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.
Аналогічний висновок зроблено і Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі N 6-979цс15.
Так за Договором факторингу від 26.09.2023 року № 26092023 позивач отримав право вимоги за кредитним договором №27029-03/2023 від 17 березня 2023 року, за Договором факторингу від 27 грудня 2023 року №27122023-1 позивач отримав право вимоги за кредитним договором №05524-04-2023 від 10 квітня 2023 року, за Договором факторингу від 27 жовтня 2023 року № 27102023 позивач отримав право вимоги за кредитним договором №16609-0/2023 від 10 березня 2023 року.
Факт переходу права вимоги позивача саме до відповідача за кожним окремим кредитним договором підтверджується реєстрами боржників, які містяться відомості та обсяг необхідних відомостей, таких як анкетні дані відповідача, номери договорів, суми заборгованості, які дають можливість належним чином підтвердити набуття позивачем права вимоги до ОСОБА_1 .
Колегія суддів виснує, що позивач належними та допустимими доказами довів наявність права вимоги до ОСОБА_1 за вказаними вище кредитними договорами, при цьому відхиляє посилання останнього про недоведеність позивачем послідовної передачі права вимоги за кредитним договором №05524-04-2023 від 10 квітня 2023 року від ТОВ «Аванс Кредит» до ТОВ «Інвеструм» і дали до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», звертаючи увагу, що матеріали справи не містять відомостей про визнання вказаних договорів про відступлення прав вимоги укладених між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Інвеструм» і дали між ТОВ «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», недійсним.
Водночас, колегія суддів вважає слушними зауваження скаржника ОСОБА_1 про те, що договорів факторингу між ТОВ « ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено 14 червня 2021 року, в той час, як кредитний договір №778487367 із ТОВ « ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» ОСОБА_1 уклав лише 08 березня 2023 року.
Відповідно до приписів ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.
Тобто із системного аналізу зазначеної норми права вбачається, що відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, яка існувала на момент переходу цих прав.
Згідно правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №752/8842/14-ц та від 16 жовтня 2018 року у справі №914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу.
У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі №31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.
Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення (постанова Верховного Суду від 14 червня 2023 року у справі №755/15965/17).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі №910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення ч. 1 ст. 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається.
Так, з матеріалів справи убачається, що договір факторингу №14/06/21, за яким відповідно до підстав позову відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором №78487367 від 08 березня 2023 року, було укладено між ТОВ « ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 14 червня 2021 року, тобто майже за два роки до укладення кредитного договору між ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 .
При цьому колегія суддів зауважує, що чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог лише за умови їх визначеності, проте на день укладення договору факторингу №14/06/21 14 червня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ « ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» останнє ще не набуло право вимоги за кредитним договором № №78487367 від 08 березня 2023 року, а отже не могло укладати правочинів щодо його відчуження.
Вказане свідчить що предметом вказаного договору на момент його укладення не могло бути право будь-якої вимоги за неіснуючим на той час кредитним договором №78487367 від 08 березня 2023 року, що в свою чергу виключає відступлення та набуття відповідного права вимоги за кредитним договором №78487367 від 08 березня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» згідно договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, а отже на час укладення такого Договору факторингу сторонами не могло бути досягнуто згоди щодо предмета правочину, а предмет індивідуалізовано належним чином.
Ураховуючи викладене колегія суддів виснує, що позивачем не було набуто у передбачений законом спосіб право вимоги за кредитним договором №78487367 від 08 березня 2023 року, що є підставою для відмови у задоволенні позову у цій частині.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію" (далі - Закон).
Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону).
Згідно із частиною шостою статті 11 Закону Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Скаржник не заперечує проти обставин надання йому кредитних коштів за кредитними договорами №27029-03/2023 від 17 березня 2023 року, №05524-04-2023 від 10 квітня 2023 року, №16609-0/2023 від 10 березня 2023 року.
Статтею 526 ЦК України презюмується, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610, 611 ЦК України).
За наведених вище обставин, колегія суддів доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за вказаними вище кредитними договорами, при цьому, визначаючи розмір цієї заборгованості, колегія суддів зауважує про таке.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором та пеню припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (правовий висновок, викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі N 444/9519/12, постановах від 04 липня 2018 року у справі N 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі N 202/4494/16-ц).
Можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі N 910/4518/16).
Стосовно доводів скаржника про те, що розмір зазначених у позові заборгованостей за відповідними кредитними договорами відрізняється від погодженої із ним загальної вартості кредитів, колегія суддів зауважує, про таке.
Відповідно до пункту 2.1. кредитних договорів №27029-03/2023 від 17 березня 2023 року, №05524-04-2023 від 10 квітня 2023 року, №16609-0/2023 від 10 березня 2023 року, сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору. 
При цьому у Графіках платежів за вказаними кредитами сторонами погоджено загальну вартість кожного з кредитів, розраховану відповідно до погоджених сторонами їх термінів та розмірів відсотків за користування кредитними коштами.
Так, як було зазначено вище, 17 березня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» (далі - позикодавець) та ОСОБА_1 (далі - позичальник) у формі електронного документу укладено договір позики №27029-03/2023, у Графіку платежів за вказаним кредитом сторонами погоджено загальну вартість кредиту у розмірі 11 637, 50 грн, з яких 9500 грн – чиста сума кредиту, 2 137,50 грн – проценти за користування кредитом.
10 квітня 2023 року ТОВ «ФК «Інвеструм» (далі – товариство) та ОСОБА_1 у формі електронного документу уклали договір про надання фінансового кредиту №05524-04-2023, у Графіку платежів за вказаним кредитом сторонами погоджено загальну вартість кредиту у розмірі 1025 грн, з яких 1 000 грн – чиста сума кредиту, 25 грн – проценти за користування кредитом.
10 березня 2023 року ТОВ «ФК «Інвеструм» (далі – товариство) та ОСОБА_1 у формі електронного документу уклали індивідуальну частину договору про надання фінансового кредиту №16609-0/2023, у Графіку платежів за вказаним кредитом сторонами погоджено загальну вартість кредиту у розмірі 15 375 грн, з яких 15 000 грн – чиста сума кредиту, 375 грн – проценти за користування кредитом.
Хоча пунктом 2.4. кредитних договорів №27029-03/2023 від 17 березня 2023 року, №05524-04-2023 від 10 квітня 2023 року, №16609-0/2023 від 10 березня 2023 року передбачено право позикодавця нараховувати проценти до дня повернення позики, колегія суддів зауважує, що вказаний пункт міститься в розділі, яким врегульовано правомірну поведінку сторін ("Порядок нарахування процентів та сплати заборгованості за Договором"), водночас вказані кредитні договори містять окремий розділ, що регулює відповідальність позичальника ("Відповідальність сторін"). 
При цьому, позивач розрахунків заборгованості з процентів за вказаними кредитними договорами суду не надає, а у позові заявляє вимоги про стягнення відсотків за кредитом у розміру, більшому, ніж погоджено сторонами у кредитних договорах №27029-03/2023 від 17 березня 2023 року, №05524-04-2023 від 10 квітня 2023 року, №16609-0/2023 від 10 березня 2023 року.
Вказаному суд першої інстанції не надав належної правової оцінки, відтак безпідставно задовольнив позовні вимоги про стягнення ОСОБА_1 заборгованості за кредитними договорами №27029-03/2023 від 17 березня 2023 року, №05524-04-2023 від 10 квітня 2023 року, №16609-0/2023 від 10 березня 2023 року у заявленому позивачем обсязі, водночас така підлягає зменшенню, відповідно до погоджених сторонами вказаних договорів умов.
Підсумовуючи наведене, оскільки за кредитним договором №27029-03/2023 від 17 березня 2023 року підлягає стягненню заборгованість у розмірі 11 637, 50 грн, з яких 9500 грн – сума кредиту, 2 137,50 грн – проценти за користування кредитом, нараховані протягом погодженого сторонами терміну кредиту 25 днів, з розрахунку 0,90% на добу, стягнута з відповідача оскаржуваним судовим рішенням заборгованість за вказаним кредитним договором підлягає зменшенню з 36 500 грн до 11 637,50 грн.
Оскільки, за кредитним договором №05524-04-2023 від 10 квітня 2023 року підлягає стягненню заборгованість у розмірі 1025 грн, з яких 1 000 грн – сума кредиту, 25 грн – проценти за користування кредитом, нараховані протягом погодженого сторонами терміну кредиту 25 днів, з розрахунку 0,10% на добу, стягнута з відповідача оскаржуваним судовим рішенням заборгованість за вказаним кредитним договором підлягає зменшенню з 2 273 грн до 1 025 грн.
Оскільки, за кредитним договором №16609-0/2023 від 10 березня 2023 року підлягає стягненню заборгованість у розмірі 15 375 грн, з яких 15 000 грн – сума кредиту, 375 грн – проценти за користування кредитом, нараховані протягом погодженого сторонами терміну кредиту 25 днів, з розрахунку 0,10%, стягнута з відповідача оскаржуваним судовим рішенням заборгованість за вказаним кредитним договором підлягає зменшенню з 58 500 грн до 15 375 грн.
Колегія суддів не приймає до уваги нові докази, долучені ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до відзиву на апеляційну скаргу відповідача, зважаючи на положення частини третьої статті 367 ЦПК України, відповідно до якої докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Водночас, подаючи до апеляційного суду докази, які не були подані до суду першої інстанції, позивач, однак не надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
За положеннями ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Зважаючи на наведені вище висновки апеляційного суду, про часткове задоволення позову, стягнутий з відповідача на користь позивача судовий збір підлягає зменшенню з 3 028 грн до 629,40 грн, тобто пропорційно задоволеним позовним вимогам.
З огляду на те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, то судовий збір, сплачений ОСОБА_2 за подання апеляційної скарги підлягає стягненню з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у розмірі 3 597,90 грн. 
Керуючись ст. ст. 367,374,376,382-384 ЦПК України

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2024 року в частині задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором позики №78487367 від 08 березня 2023 року скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні таких позовних вимог.
Рішення суду в частині стягнення з  ОСОБА_1 заборгованості за кредитними договорами №27029-03/2023 від 17 березня 2023 року, №05524-04/2023 від 10 квітня 2023 року, №16609-03/2023 від 10 березня 2023 року та суми судового збору змінити, зменшивши стягнуту з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №27029-03/2023 від 17 березня 2023 року з 36 500 грн до 11 637,50 грн; за кредитним договором №05524-04/2023 від 10 квітня 2023 року з 2 273 грн до 1 025 грн; за кредитним договором №16609-03/2023 від 10 березня 2023 року з 58 500 грн до 15 375 грн та судовий збір з 3 028 грн до 629,40 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ЄДРПОУ 35625014) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 597, 90 грн.
Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.
Повний текст постанови складено 14 березня 2025 року.
Головуючий                                                                 Ю.П. Лозко

Судді:                                                                        О.Ю. Карташов

       М.В. Назарова