ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5273/25 Справа № 199/135/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - РУДЕНКО В. В. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючої - Городничої В.С.,
суддів: Петешенкової М.Ю., Красвітної Т.П.,

розглянувши в приміщенні суду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику у м.Дніпрі апеляційну скаргу керівника Покровської окружної прокуратури на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2025 року про повернення позову, у складі судді Руденко В.В., по справі № 199/135/25 за позовною заявою заступника керівника Покровської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області до ОСОБА_1 , третя особа — Товариство з обмеженою відповідальністю “Рута-Плюс” про конфіскацію земельної ділянки, визнання права власності, –
                                        ВСТАНОВИЛА:

       Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2025 року позовну заяву заступника керівника Покровської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області до ОСОБА_1 , третя особа — Товариство з обмеженою відповідальністю “Рута-Плюс” про конфіскацію земельної ділянки, визнання права власності, - вирішено вважати не поданою і повернути позивачу у зв`язку з не усуненням недоліків, визначених ухвалою суду від 08 січня 2025 року, на підставі положень частини 3 статті 185 ЦПК України.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивачем не було виконано вимоги ухвали суду від 08 січня 2025 року та не сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн за другу позовну вимогу щодо визнання права власності, що є майновою вимогою. 
Не погодившись з такою ухвалою, Покровська окружна прокуратура через свого керівника — А.Харина звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.
Апеляційна скарга мотивована відсутністю підстав для повернення позовної заяви, оскільки в ухвалі про залишення позову без руху безпідставно було зазначено про дві позовні вимоги, тоді як, на думку скаржника, конфіскація спірної земельної ділянки відбувається шляхом припинення права власності, та, як наслідок, за припиненням такого права виникає інше право власності у позивача, що свідчить про одну позовну вимогу конфіскації, а припинення та визнання є способами виконання цієї конфіскації. Натомість, суд першої інстанції помилково вважав конфіскацію майна та визнання права власності двома різними позовними вимогами, за розгляд яких належить сплатити судовий збір за кожну окремо. Таким чином, скаржник вважає, що сплачений судовий збір за одну позовну вимогу у розмірі 3028 грн відповідає як кількості позовних вимог так і ціні позову, а тому підстав для повернення позовної заяви у суду не було. 
Інші учасники справи, своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, не скористались та відзивів на апеляційну скаргу не подавали, але, в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Згідно із частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про конфіскацію земельної ділянки, яка не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України.
       Прокурором було заявлено дві вимоги: немайнового характеру - про конфіскацію земельної ділянки та майнового - про визнання права власності, однак судовий збір було сплачено лише в розмірі 3028,00 грн., отже позивачу необхідно доплатити судовий збір в загальному розмірі 3028,00 грн. за вимогу щодо визнання права власності.
       Ухвалою суду від 08 січня 2025 року позивачу було надано строк для усунення даних недоліків, зазначених в ухвалі, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали. На виконання ухвали суду позивачем було надано заяву про усунення недоліків, однак судовий збір доплачено не було.
Суд першої інстанції вважав, що позивач не усунув недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі суду від 08 січня 2025 року, зокрема, не доплатив судовий збір у відповідності до положень ЗУ “Про судовий збір” та ст. 177 ЦПК України за майнову вимогу про визнання права власності на спірну земельну ділянку, тому суд першої інстанції визнав неподаною та повернув позивачеві позовну заяву.
Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.
Відповідно до частині 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Вимоги щодо змісту позовної заяви та документів, що додаються до позовної заяви, викладені в статтях 175 і 177 ЦПК України.
Відповідно до частини 1 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Положення статті 185 ЦПК України щодо повернення позовної заяви застосовуються в тому випадку, коли особа в установлений строк не виконає вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху. 
За змістом вище наведених норм процесуального закону повернення позовної заяви з тих підстав, що особа не виконала вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху, можливе лише в тому випадку, коли особа отримала копію відповідної ухвали, але ухилилась від виконання вимог, зазначених в ній. З огляду на викладене, не можна вважати, що позивач ухилився від виконання зазначених в ній вимог, оскільки на її виконання (у межах встановленого судом строку для усунення недоліків) до суду першої інстанції подав відповідну заяву про усунення недоліків.
Однак, колегія суддів наголошує, що, правомірно встановивши наявність у позові двох позовних вимог, суд першої інстанції залишив позов без руху для надання можливості позивачеві усунути недоліки у встановлений строк.
Повертаючи позовну заяву позивачеві, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку , оскільки позивач не виконав вимоги суду, викладені в ухвалі від 08 січня 2025 року та судовий збір не сплатив, що було єдиною підставою для залишення позову без руху. Натомість, позивач, роз`яснюючи суду лише про те, що заявляв одну вимогу про конфіскацію майна, у склад якої входить як припинення права власності, так і визнання права власності за іншою особою, не виконав вимог ухвали суду про сплату судового збору за іншу позовну вимогу.
Колегія суддів наголошує, що саме невиконання позивачем вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху є підставою для її повернення позивачеві, як це передбачено ст. 185 ЦПК України.
Суд першої інстанції, врахувавши невиконання позивачем у даній справи вимог ухвали суду про залишення позову без руху з підстав відсутності повної оплати судового збору за дві позовні вимоги, дійшов правомірного висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви, тому доводи скаржника колегія суддів не приймає до уваги. 
Разом з цим належить зазначити, що доводи скаржника щодо тлумачення поняття “конфіскації” стосуються не визначення кількості вимог у позові, а обрання способу захисту позивача, що не може бути підставою для скасування ухвали суду про повернення позову позивачеві, адже, не кореспондуються з положеннями ст. 185 ЦПК України.
При цьому, суд першої інстанції роз`яснив позивачеві, що повернення позову не позбавляє його права звернутись до суду з тими ж самими вимогами після усунення обставин, що стали підставою для повернення позову.
       Всі інші доводи, приведені в апеляційній скарзі, зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин, чому дана належна правова оцінка, і незгоди з висновками суду першої інстанції, тому підстави для застосування колегією суддів положень ст. 379 ЦПК України відсутні.
       З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена без порушень норм процесуального права, тому вона підлягає залишенню без змін на підставі ст. 375 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу керівника Покровської окружної прокуратури — залишити без задоволення.

       Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2025 року — залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 
Повний текст постанови складений 30 квітня 2025 року. 

       Головуючий:                                                          В.С. Городнича

       Судді:                                                                  М.Ю. Петешенкова

Т.П. Красвітна