УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 квітня 2025 року
м. Київ
справа № 308/2660/25
провадження № 51 -1152 ск 25
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргуОСОБА_4 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 24 березня 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,
встановив:
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 березня 2025 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанови дізнавача СД Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області від               15 лютого 2025 року та 17 лютого 2025 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 41025070000000022 від 14 лютого 2025 року.
Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 24 березня 2025 року відмовлено
у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на зазначену ухвалу слідчого судді, оскільки вказане судове рішення відповідно до ст. 399 ч. 4
КПК України не підлягає апеляційному оскарженню.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону при винесенні ухвали апеляційного суду, просить її скасувати. ОСОБА_4 вважає, що така ухвала не відповідає  положенням Конституції України, порушує загальні засади кримінального провадження, рівність сторін та права на судовий захист потерпілого.
Перевіривши доводи касаційної скарги, копію судового рішення, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.
Стаття 129 ч. 2 п. 8 Конституції України відносить до основних засад судочинства «забезпечення права на апеляційний перегляд справи». Це означає, що Конституція України забезпечує можливість апеляційного перегляду саме справи,
що реалізується шляхом оскарження судових рішень, якими завершено розгляд справи (кримінального провадження) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України (рішення № 4-р/2019
від 13 червня 2019 року), забезпечення права на апеляційний перегляд справи, передбачений ст. 129 ч. 2 п. 8 Конституції України, слід розуміти як гарантоване особі право на перегляд її справи в цілому судом апеляційної інстанції, якому відповідає обов`язок цього суду переглянути по суті справу в спосіб всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження доказів з урахуванням доводів
і вимог апеляційної скарги та перевірити законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.
Рішення, яким завершується розгляд справи, може стати предметом перегляду
в суді вищого рівня в апеляційному порядку, і подання апеляційної скарги щодо такого рішення не може бути заборонено законом.
Відповідно до положень статті 24 КПК України кожному гарантується право
на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Водночас законом можуть бути встановлені обмеження чи навіть заборони щодо оскарження в апеляційному порядку окремих процедурних судових рішень.
Оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування регламентовано Главою 26 КПК України.
Відповідно до ст. 392 ч. 3 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
Вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування в апеляційному порядку, визначено в ст. 309 частинах
1, 2 КПК України.
За змістом ст. 309 ч. 3 КПК України інші ухвали слідчого судді окремому оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді, а отже процесуальним законом визначено саме такий спосіб реалізації права особи на судовий контроль законності такого виду рішення слідчого судді (іншого ніж ті, що включені до статті 309 КПК України).
Не передбачена така можливість і ст. 307 ч. 3 КПК України, відповідно до якої ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 КПК України, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.
Встановлення законодавцем такого обмеження права на апеляційне оскарження рішень слідчих суддів має на меті забезпечення розумного балансу
між ефективністю досудового розслідування і здійсненням дієвого судового контролю щодо дотримання прав і законних інтересів осіб.
Згідно ст. 399 ч. 4 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню
в апеляційному порядку.
Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 24 березня 2025 року відмовлено
у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 березня 2025 року.
Вказане рішення обґрунтовано тим, що ухвала слідчого судді за наслідками розгляду скарги на постанови дізнавача СД Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області від 15 лютого 2025 року та 17 лютого 2025 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні не підлягає апеляційному оскарженню, оскільки така ухвала слідчого судді не входить до переліку ухвал, що можуть бути окремо оскаржені під час досудового розслідування.
Отже, суддя апеляційного суду встановила, що апеляційну скаргу подано на судове рішення слідчого судді, яке відповідно до вимог КПК України не підлягає апеляційному оскарженню, та згідно з положеннями ст. 399 ч. 4 цього Кодексу правильно відмовила у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою  ОСОБА_4 .
За таких обставин колегія суддів вважає безпідставними доводи ОСОБА_4 про порушення апеляційним судом загальних засад кримінального провадження та положень Конституції України, оскільки рішення судді апеляційного суду прийнято відповідно до вимог кримінального процесуального закону, положень Конституції України, судової практики та з урахуванням вказаного Рішення Конституційного Суду України. Таке рішення апеляційного суду не суперечить засадам кримінального провадження таким як верховенство права та законність і не порушує конституційні права та свободи осіб у кримінальному провадженні. 
Водночас, у випадку прийняття рішення про відмову у визнанні особи потерпілою, вона має процесуальний статус іншого учасника кримінального провадження - заявника та користується правами, визначеними ст. 60 КПК України, або ж в залежності від обставин досудового розслідування особа може повторно звернутися з клопотанням про визнання потерпілим. Крім того, у особи є можливість за відповідних обставин реалізувати таке своє право під час судового провадження в суді першої інстанції та звернутись з клопотанням про визнання потерпілим. 
Відповідно до ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення касаційної скарги немає.
Враховуючи викладене, з касаційної скарги та копії судового рішення колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, а тому у відкритті касаційного провадження відповідно до ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України за касаційною скаргою  ОСОБА_4 необхідно відмовити.
Керуючись ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Відмовити ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 24 березня 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3