ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

23 квітня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/28183/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Малиш Н.І. (доповідач), суддів:  Баранник Н.П., Щербака А.А.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2024 року (суддя 1-ї інстанції Кальник В.В.) в адміністративній справі №160/28183/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - 

ВСТАНОВИВ:
22.10.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 22.12.2020 за №045650008345;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію ОСОБА_1 відповідно до п. а ст. 54 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», зарахувавши час нальоту ОСОБА_1 під застосування авіації в народному господарстві відповідно до підпункту б пункту 1 Постанови КМУ від 21 липня 1992 року №418 (12 годин нальоту за 1 місяць вислуги).
В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що рішенням № 045650008345 від 22.12.2020 йому було відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років. Про винесене рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 22.12.2020 за №045650008345 позивача було повідомлено листом ГУ ПФУ в Дніпропетровські області від 24.04.2024 та зазначено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники льотного і льотно-випробного складу після досягнення 50 років і за наявності вислуги років на цих посадах з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків. Стаж ОСОБА_1 за вислугу років, обчислений згідно довідок про нальотогодини, складав 8 років 3 дні, що недостатньо для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1788. Позивач зазначає, що з довідки про наліт-години пілота цивільної авіації, за період з 1994 по 2002 рік вбачається, що позивачем здійснено нальоту 4343 години 10 хвилин польотів, вид роботи ПАНХ (ПАНХ - применение авиации народного хозяйства, український відповідник ЗАНГ - застосування авіації у народному господарстві). Зазначає, що вказані наліт-години підлягають зарахуванню до вислуги років, з розрахунку 12 годин нальоту = 1 місяцю вислуги років, відповідно до пп. «б» п. 1 Постанови КМУ від 21 липня 1992 року № 418, оскільки належать до авіахімічних робіт. Просить задовольнити позов у повному обсязі.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2024 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 22.12.2020 року за №045650008345 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу роботи, який дає право ОСОБА_1 на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пункту «а» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 06.09.1984.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.12.2020 року про призначення пенсії за вислугою років, з урахуванням правової позиції, викладеної судом у цьому рішенні.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено та здійснено розподіл судових витрат у справі.
Відповідачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
В апеляційній скарзі зазначає, що льотну книжку позивача правомірно не було взято до уваги при визначенні права на даний вид пенсії, оскільки ст. 5 Повітряного кодексу України повітряне судно є цивільним, якщо воно зареєстровано у Державному реєстрі цивільних повітряних суден. З огляду на зазначене наголошує, що у Державному реєстрі цивільних повітряних суден інформація про реєстрацію повітряного судна, на якому позивач здійснював польоти, відсутня. Крім того зауважує, що за доданими до заяви документами при розрахунку стажу не взято до уваги періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 06.09.1984 та льотної книжки, оскільки неповна зміна прізвища, ім`я, та по батькові та періоди роботи зазначені в трудовій книжці перетинаються з періодами роботи, які дають право на вислугу років. Також вважає, що звернення позивача з цим позовом у 2024 році відбулось із пропуском установленого процесуальним законом строку. 
Представником позивача подано відзиви на апеляційну скаргу, в яких просить відмовити у її задоволенні.
В силу пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач 17.12.2020 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років.
Крім того, 25.03.2024 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з питання пенсійного забезпечення. 
У відповідь на заяву позивача, відповідач листом від 24.04.2024 за № 25113-15416/Г-01/0400/24 повідомим позивача про те, що відповідно до статті 54 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788- XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788) та Порядку призначення та виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затверджено постановою Кабінету Міністрів України ві 21 липня 1992 року № 418, право на пенсію за вислугу років мають працівники льотного і льотно-випробного складу після досягнення 50 років і за наявності вислуги років на цих посадах з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року – не менше 26 років у чоловіків. 17.12.2020 позивачем особисто надано заяву про призначення пенсії. За даними електронної пенсійної справи страховий стаж позивача, зарахований по 16.08.2019, складав 19 років 13 днів, у тому числі стаж за вислугу років, обчислений згідно довідок про нальотогодини, складав 8 років 3 дні, що недостатньо для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1788. З огляду на зазначене в призначенні пенсії позивачу було відмовлено та винесене відповідне рішення від 22.12.2020 № 045650008345. Вказане рішення було долучено відповідачем до вказаного листа від 24.04.2024.
Як вбачається з рішення Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області №045650008345 від 22.12.2020, позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв`язку з відсутністю необхідного стажу, який дає право на вислугу років.
В рішенні про відмову у призначенні пенсії зазначено, що відповідно до ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники льотного і льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого Постановою КМУ від 21.07.1992 № 418 при стажі роботи не менше 26 років 06 місяців у чоловіків станом на 11.10.2017.
Крім того, зазначено, що вік заявника становить 53 роки. Страховий стаж особи становить 19 років 0 місяців 13 днів. Стаж за вислугу років становить 8 років 0 місяців 3 дні.
Результати розгляду документів доданих до заяви:
за даними документами при розрахунку стажу не взято до уваги період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 06.09.1984 та льотної книжки, оскільки неповно зміна ПІБ та періоди роботи зазначені в трудовій книжці перетинаються з періодами роботи, які дають право на вислугу років.
Не погодившись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення», позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги частково виходив з того, що змінене прізвище та по батькові в трудовій книжці та льотній книжці, в яких мова йде саме про позивача не є підставою для незарахування спірного періоду роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 06.09.1984 та льотної книжки до спеціального стажу. З огляду на наведене, з метою захисту порушених прав позивача, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність визнання протиправним та скасування спірного рішення пенсійного органу щодо відмови в призначенні та виплаті пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зобов`язання відповідача зарахувати до стажу роботи, який дає право позивачу на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пункту «а» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 06.09.1984 з повторним розглядом заяви останнього про призначення пенсії за вислугою років та урахуванням правової позиції, викладеної у рішенні.
Позивачем означене рішення суду першої інстанції не оскаржується.
Переглядаючи судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначає наступне. 
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003.
Відповідно до частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Частина третя статті 4 Закону № 1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV положення Закону №1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.
Частиною 3 статті 53 Закону №1788-XII встановлено, що працівникам льотно-випробного складу та особам льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотам, штурманам, бортінженерам, бортмеханікам, бортрадистам, льотчикам-наглядачам) і бортоператорам, які виконують спеціальні роботи в польотах, пенсії обчислюються з середньомісячного заробітку за роботу, що дає право на пенсію за вислугу років (частина перша статті 64 та статті 65, 66, 69), одержуваного перед її припиненням, і призначаються в розмірах, передбачених частинами першою - третьою, шостою статті 19 та статтею 21 цього Закону для пенсій за віком, і не можуть перевищувати 85 процентів заробітку для працівників льотно-випробного складу та 75 процентів заробітку для осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах. При цьому розмір пенсії для осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах, не може перевищувати дві з половиною величини середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за календарний рік, що передує місяцю, з якого призначається пенсія.
Згідно зі статтею 54 Закону №1788-XII (у редакції до внесення змін Законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII) працівники льотного і льотно-випробного складу після досягнення 50 років і за наявності вислуги років на цих посадах станом на 1 квітня 2015 не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок мають право на пенсію за вислугу років незалежно від відомчої підпорядкованості підприємств, установ і організацій, в яких вони зайняті.
Порядок обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу, Перелік посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років та Порядок призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 року №418 (далі – Порядок обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу).
Відповідно до Переліку посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, до посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років належать: 1) члени екіпажів повітряних суден та інших літальних апаратів. 2) льотно-інструкторський склад. 3) командно-льотний склад: керівники (їх заступники), інспектори й інші спеціалісти з льотної служби (льотної роботи) міністерств, відомств, управлінь, об`єднань, підприємств, установ, організацій та їх структурних підрозділів, які мають діюче льотне свідоцтво і беруть участь в польотах у складі екіпажу повітряного судна або іншого літального апарата. 4) парашутисти всіх найменувань, рятувальники, а також десантники-пожежники всіх найменувань, інструктори авіапожежної служби, керівники парашутних (парашутно-рятувальних, пошуково- рятувальних) підрозділів, працівники позаштатних і штатних парашутно-десантних груп, які здійснюють стрибки з парашутом або спуски (підйоми) на спеціальних спуско- піднімальних пристроях з вертольотів, що перебувають на висоті не менше 10 метрів.
Пунктом 1 Порядку обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу при обчисленні строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу рахуються: а) кожні 20 годин нальоту на літаках (крім нальоту і робіт, передбачених пунктами «б»-«г» цього пункту) - за один місяць вислуги; б) кожні 12 годин нальоту на вертольотах, в авіації спеціального застосування (санітарні польоти, авіахімічні роботи, аерофотозйомка, патрулювання, зондування атмосфери й інші види робіт), на посадах льотного складу груп супроводження іноземних повітряних суден (лідирувальники), на посадах командно-льотного та льотно-інструкторського складу, в тому числі у навчальних закладах по підготовці й підвищенню кваліфікації кадрів льотного складу авіації, - за один місяць вислуги.
Пунктом 2 та 3 Порядку обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу передбачено, що обчислення строків вислуги відповідно до пунктів «а» і «б» пункту 1 провадиться шляхом ділення фактичного нальоту годин за весь час роботи на посадах льотного складу відповідно на 20 і 12. Вислуга у річному обчисленні визначається шляхом ділення числа повних місяців вислуги на 12. При виконанні протягом року різних робіт, зазначених у пункті 1, вислуга років обчислюється пропорційно тривалості нальоту годин (зайнятості) на кожній роботі.
За приписами статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.
Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, стаж роботи установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
Системний аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12 вересня 2022 року у справі №569/16691/16-а, від 20 лютого 2020 року у справі №415/4914/16-а, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 16 червня 2020 року у справі №682/967/17 та від 19 червня 2020 року у справі №359/2076/17.
Як вбачається з матеріалів справи, у межах спірних правовідносин позивачем заявлено позовні вимоги щодо відмови у призначенні пенсії за віком рішенням від 22.12.2020, а також щодо не зарахування до спеціального стажу періодів його роботи в авіації.
Дослідивши записи у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 від 06.09.1984, судом встановлено, що у спірний період в ній містяться наступні записи:
- 01.08.1990 – прийнятий на роботу в Дніпропетровський об`єднаний авіазагон на посаду другого пілота літака Ан-2, 3 класу, 23 льотного загону Підгородненського авіазагону. Наказ № 225/л від 06.08.1990;
- 16.12.1992 – звільнений за п. 5 ст. 36 КЗпП України у зв`язку з переведенням в «АгроавіаДнепр» ДСС РА «АгроавіаДнепр». Наказ № 14 від 29.12.1992;
- 17.12.1992 – прийнятий на роботу на підприємство у зв`язку з переведенням на посаду другого пілота літака Ан-2 льотного загону. Наказ № 2/л від 14.12.1992;
- 01.01.1994 – звільнений з підприємства за статтею 38 КЗпП України за власним бажанням. Наказ № 31/л від 20.04.1994.
Трудова книжка позивача оформлена у відповідності до вимог законодавства, в трудовій книжці містяться відомості про роботу позивача пілотом, вказані записи вчинені на підставі наказів по підприємству, завірені підписом уповноваженої особи та печатками підприємства. 
Крім того, судом першої інстанції вірно встановлено та не заперечено відповідачем, що позивачем разом із трудовою книжкою надавалась й інші документи, які підтверджують його спеціальний стаж, а саме:
Довідкою № 1.11-38/51 від 11.12.2018 року, яка видана ПАТ «АК» «Дніпроавіа» ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій зазначено про те, що позивач дійсно працював у Дніпропетровському об`єднаному авіазагоні з 01.08.1990 (наказ № 225/л від 06.08.1990) по 16.12.1992 (Наказ № 264/Л від 21.12.1992) на посаді другого пілота літака Ан-2 23 льотного загону Підгородненського авіазагону. Довідка видана на підставі наказів командирів Дніпропетровського об`єднаного авіазагону за 1990-1992.
Льотною книжкою пілота цивільної авіації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій зазначено, що наліт годин позивача становить: 1990р. – 62 год. 45 хв., 1991р. – 146 год. 59 хв., 1992р. – 39 год. 12 хв., 1993р. – 9 год. 30 хв., 1994р. – 548 год. 03 хв., 1995р. – 624 год. 30 хв., 1996р. – 631 год. 28 хв., 1997р. – 655 год. 48 хв., 1998р. – 575 год. 36 хв., 1999р. – 618 год. 28 хв., 2000р.- 393 год. 46 хв.
Довідкою ЗАТ «Бугучанська ОАЕ» від 11.01.2000р. б/н про наліт годин пілота цивільної авіації Гуськова Олега Івановича, в якій зазначено, що наліт годин позивача становить: 1994р. - 548 год. 03 хв., 1995р. - 624 год.30 хв., 1996р. - 631 год. 28 хв., 1997р. – 655 год. 48 хв., 1998 – 573 год. 36 хв., 1999р. - 618 год. 28 хв. Всього: Три тисячі шістсот п`ятдесят один час 53 хвилини.
Довідкою КрУГА «Кодинська ОАЕ» від 28.04.2002р. про наліт годин пілота літака АН - 2 ОАЕ «КОДАВІА» ОСОБА_1 , в якій зазначено, що наліт годин позивача становить: 2000р. - 393 год. 46 хв., 2001 - 283 год.23 хв., 2002р. – 14 год. 08 хв. Всього: шістсот дев`яносто одна година 17 хвилин.
З оскаржуваного рішення пенсійного органу від 22.12.2020 за №045650008345 та апеляційної скарги вбачається, що підставою для відмови у зарахуванні спірних періодів трудової діяльності позивача стало те, що в трудовій книжці НОМЕР_1 від 06.09.1984 та льотній книжці неповно змінено ПІБ, а періоди роботи зазначені в трудовій книжці перетинаються з періодами роботи, які дають право на вислугу років.
Суд апеляційної інстанції критично ставиться до означених тверджень Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, з огляду на таке.
Із трудової книжки НОМЕР_1 від 06.09.1984 вбачається, що наказом №225/л від 06.08.1990 ОСОБА_2 , з 01.08.1990 було прийнято на роботу в Дніпропетровський об`єднаний авіазагон на посаду другого пілота літака Ан-2, 3 класу, 23 льотного загону Підгородненського авіазагону.
Згодом, прізвище позивача « ОСОБА_4 » було змінене на « ОСОБА_5 » на підставі паспорта серії НОМЕР_2 , який видано ОВД Красногвардійського виконкому м. Дніпропетровська 04.07.1991.
Відповідно до п. 13 наказу № 121/л від 26.05.1992 року, який виданий Дніпропетровським підприємством цивільної авіації «ДНІПРОАВІА», ОСОБА_2 , другому пілоту літака АН-2, 23 льотного загону Підгородненського авіазагону на підставі паспорта серії НОМЕР_2 , який видано ОВД Красногвардійського виконкому м. Дніпропетровська 04.07.1991 року було змінено прізвище на ОСОБА_5 . Підстава: заява ОСОБА_6 від 25.05.1992.
З огляду на зазначене, у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 06.09.1984 та у льотній книжці пілота цивільної авіації ОСОБА_1 дійсно є зміни щодо прізвища та по батькові. Проте, такий недолік зазначений пенсійним органом у спірному рішенні сам по собі не впливає на можливість зарахування до спеціального стажу, що дає право позивачу на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
З наведеної норми права слідує, що працівник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто таким працівником. Обов`язок ведення трудових книжок (заповнення, внесення відповідних записів та їх засвідчення з проставленням печатки підприємства або відділу кадрів, внесення виправлень та/або змін до записів) законодавцем покладено на адміністрацію підприємств (власника або уповноважений ним орган). Крім того, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17.
За таких обставин, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.
Крім того, суд звертає увагу, що законодавець пов`язує необхідність підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки, відповідних записів у ній, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи за певні періоди роботи. Не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а.
За наведених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що періоди трудової діяльності позивача, вказані в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 06.09.1984 та льотній книжці підлягають до зарахування до спеціального стажу, що дає ОСОБА_1 право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Щодо посилань відповідача, що періоди роботи зазначені в трудовій книжці перетинаються з періодами роботи, які дають право на вислугу років, суд першої інстанції вірно зауважив, що пенсійним органом не було запропоновано позивачу надати додаткові документи для підтвердження періоду роботи у спірний період.
Також в контексті наведеного та доводів Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, покладених ним в основу апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції враховує, що за частиною третьою статті 44 Закону №1058-IV органи пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Отже, відповідач, маючи сумніви щодо підтвердження факту наявності у позивача необхідного стажу, враховуючи конкретні обставини цієї справи, мав право на звернення до підприємств, на яких працював останній, із вимогою про надання необхідних додаткових документів, здійснення відповідної перевірки достовірності поданих відомостей та умов праці, передбачених законодавством для визначення права на пенсію, проте доказів вчинення таких дій суб`єктом владних повноважень у ході судового розгляду надано не було, як і не доведено відсутності у трудовій книжці позивача відповідних записів чи неточностей. 
З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про протиправність оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з метою відновлення порушеного права позивача зобов`язав відповідача зарахувати до стажу роботи, який дає право останньому на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пункту «а» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 06.09.1984 та повторно розглянути заяву про призначення пенсії за вислугою років.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції відповідно до приписів ст. 77 КАС України відхиляє доводи скаржника, на підтвердження доводів скарги, щодо відсутності у Державному реєстрі цивільних повітряних суден інформації про реєстрацію повітряного судна, на якому позивач здійснював польоти, оскільки дакі доводи не були покладені в основу спірного рішення від 22.12.2020 за №045650008345. Крім того, суд першої інстанції не перебираючи на себе повноважень пенсійного органу, зобов`язав повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за вислугою років з урахуванням правової позиції, викладеної ним у судовому рішенні.
Доводи Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зазначені у апеляційній скарзі щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з цим позовом, колегія суддів не бере до уваги, оскільки клопотання про залишення позову без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду з цим позовом відповідачем не подавалося.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що оскаржуване рішення від 22.12.2020 за №045650008345 було направлено позивачу листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №25113-15416/Г-01/8-0400/24 від 24.04.2024. Відтак, оскільки відповідачем не було надано належних доказів отримання позивачем спірного рішення до 24.04.2024, колегія суддів вважає, що позивач у даному випадку не порушував вимог ст. 122 КАС України.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2024 року в адміністративній справі №160/28183/24 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.
Повне судове рішення складено 23 квітня 2025 року.
    
Головуючий - суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак