УХВАЛА
 
16 квітня 2025 року 
м. Київ
 
справа № 754/8715/24
провадження № 61-4096ск25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 26 вересня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 лютого 2025 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної організації «Національний академічний духовний оркестр України» про визнання права, припинення дії, яка порушує право, припинення правовідношення,
 
ВСТАНОВИВ:
У червні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державної організації «Національний академічний духовний оркестр України» (далі - ДО «НАДОУ») про визнання права, припинення дії, яка порушує право, припинення правовідношення.
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 вказувала, що 25 червня 2016 року ОСОБА_1 , як працівник уклала з Державним підприємством «Національний академічний духовний оркестр України» (далі - ДП «НАДОУ») як роботодавцем контракт, пунктом 22 якого було встановлено строк його дії з 25 червня 2016 року до 24 червня 2019 року. 25 червня 2016 року наказом відповідача № 84-К «Про прийняття на роботу працівників до складу художнього та артистичного персоналу» позивачку прийнято відповідачем на роботу на посаду артистки оркестру групи струнних та клавішних інструментів.
07 червня 2019 року наказом відповідача № 62-К «Про продовження контрактів» термін дії укладеного між позивачкою як працівником та відповідачем як роботодавцем контракту було продовжено до 24 червня 2022 року.
24 червня 2019 року між відповідачем як роботодавцем та позивачкою як працівником було укладено угоду про продовження терміну дії укладеного 25 червня 2016 року між ними контракту до 24 червня 2022 року.
10 квітня 2020 року Міністерство культури та інформаційної політики України видало наказ № 1652 «Про реорганізацію Державного підприємства «Національний академічний духовий оркестр України» шляхом його перетворення у Державну організацію «Національний академічний духовий оркестр України».
01 грудня 2020 року ДП «НАДОУ» було припинено. Згідно з наказом ДО «НАДОУ» від 01 грудня 2020 року №5-ОД «Про завершення реорганізації» вона стала правонаступником усіх майнових і немайнових прав і обов`язків ДП «НАДОУ»
Пунктом 3 цього ж наказу відповідача було доведено до відома, що дія контрактів з працівниками зберігається у новоствореній юридичній особі (державній організації) на визначені у них терміни.
30 квітня 2024 року відповідач видав наказ № 32/04-02 «Про припинення контракту», яким, керуючись частиною третьою статті 21 Закону України «Про культуру», у зв`язку із закінченням строку дії контракту, наказав вручити до 24 травня 2024 року позивачці повідомлення про її звільнення, 14 травня 2024 року позивачка отримала примірник повідомлення відповідача про припинення контракту.
Вказані обставини, позивачка оцінила як такі, що свідчать про існування реальної загрози порушення її конституційного права на працю (стаття 43 Конституції України) та можуть призвести до її незаконного звільнення, хоча громадянам гарантується захист від цього. Позивачка вважала, що висновок відповідача про те, що строк дії укладеного між позивачкою та відповідачем контракту закінчується у 2024 році, є помилковим.
Позивачка, керуючись принципом правової визначеності як елементу верховенства права, будучи впевненою у тому, що строк дії її контракту з відповідачем від 25 червня 2016 року закінчується не раніше 24 червня 2028 року, вважає дії відповідача, спрямовані на розірвання цього контракту у 2024 році з підстав закінчення строку його дії, передчасними, не обґрунтованими і не законними.
Посилаючись на викладене, просила суд:
визнати право на працю, врегульоване чинним до 24 червня 2028 року укладеним 25 червня 2016 року ДП «НАДОУ» як роботодавцем та ОСОБА_2 як працівником артистичного персоналу цього роботодавця за посадою «артистка оркестру групи струнних та клавішних інструментів 18-го розряду вищої категорії» контрактом;
зобов`язати ДО «НАДОУ» припинити до 24 червня 2028 року дії, спрямовані на розірвання з підстави закінчення строку (пункт 2 статті 36 КЗпП України) укладеного 25 червня 2016 року ДП «НАДОУ» як роботодавцем та ОСОБА_2 як працівником контракту; визнати протиправним та скасувати наказ ДО «НАДОУ» від 30 квітня 2024 року № 32/04-02 «Про припинення контракту».
Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 26 вересня 2024 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 13 лютого 2025 року, у задоволенні позову відмовлено.
У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 26 вересня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 лютого 2025 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
 
За змістом частини сьомої статті 394 ЦПК України та відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи.
 
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
Підставами касаційного оскарження судових рішень заявниця зазначає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, вказавши, що апеляційний суд застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2023 року у справі № 201/5856/17, від 11 лютого 2020 року у справі № 990/426/19, (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Крім того, посилається на порушення судами норм процесуального права (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Враховуючи, що судом не встановлено підстав для відмови у відкритті касаційного провадження чи повернення касаційної скарги, зважаючи на те, що доводи касаційної скарги містять посилання на передбачені законом підстави касаційного оскарження судових рішень, отже наявні підстави для відкриття касаційного провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної організації «Національний академічний духовний оркестр України» про визнання права, припинення дії, яка порушує право, припинення правовідношення, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 26 вересня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 лютого 2025 року.
 
Витребувати з Деснянського районного суду міста Києва матеріали справи № 754/8715/24.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:          	І. Ю. Гулейков                                                  Р. А. Лідовець     Д. Д. Луспеник