ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2035/25 Справа № 183/6383/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Дубовенко І. Г. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючої - Городничої В.С.,
суддів: Петешенкової М.Ю., Красвітної Т.П.,
за участю секретаря судового засідання — Гвоздєва М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м.Дніпрі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Береста Олександра Миколайовича на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2024 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,–

                                       В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2024 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_2  про зменшення розміру аліментів (а.с. 2-4), в обґрунтування якого посилався на те, що за судовим наказом Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської від 16 червня 2023 року на користь ОСОБА_2 з нього стягуються аліменти на утримання їх доньки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку до повноліття дитини. 
Так, будучи професійним військовим офіцером, який є учасником бойових дій, 25 червня 2022 року внаслідок мінно-вибухової травми позивач отримав тілесні ушкодження, через необхідність лікування захворювань встановлених в тому числі висновком військово-лікарської комісії в/ч НОМЕР_1 від 14 травня 2024 року – вимушений купувати коштовні ліки, перебувати у лікарнях на що витрачаються усі кошти, що він отримує після сплати аліментів. 
Крім того, 21 лютого 2024 року від одружився з ОСОБА_4 , яка має статус інваліда ІІ-ї групи, тобто є непрацездатною особою. 
У зв`язку з тим, що на сьогодні змінився його матеріальний та сімейний стан, просить змінити розмір аліментів, що стягуються на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зменшивши розмір з 1/4 частині з усіх видів заробітку на 1/6 частину щомісячно.
Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2024 року у задоволенні позову  ОСОБА_1  до ОСОБА_2  про зменшення розміру аліментів – відмовлено (а.с. 154-56).
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції,  ОСОБА_1  через свого представника адвоката Береста О.М. подав апеляційну скаргу (а.с. 54-62), посилаючись на неповне з`ясування всіх обставин справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, а також на порушення норм процесуального та невірне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов в повному обсязі.
ОСОБА_2  подала до суду апеляційної інстанції подала письмові пояснення, в яких просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін (а.с. 116-124).
       Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
       Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.
       Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору.
Докази мають бути належними, допустимими, достовірними.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України).
Згідно з вимогами ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відмовляючи у задоволенні позову  ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з їх недоведеності.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції враховуючи наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що судовим наказом Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської у справі №183/6785/23 від 16 червня 2023 року на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання їх дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, починаючи з 31 травня 2023 року до повноліття дитини. На підставі вказаного виконавчого документа 19 липня 2023 року відкрите виконавче провадження 72286579.
Зі звіту про здійснені відрахування та виплати з боржника ОСОБА_1 за ВП 72286579 за листопад 2023 – квітень 2024, за вих.411/1341 від 03 червня 2024 року, вбачається, що з доходів позивача здійснюються відповідні відрахування.
З довідки за №2918 від 14.09.2023 року про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, вбачається, що ОСОБА_1 в період з 17.03.2022 по 21.03.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України – Бериславський район Херсонської області, Бахмутський район Донецької області.

З довідки військово-лікарської комісії за №91 від 14.05.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 встановлений діагноз та постанова ВЛК «Наслідки мінно-вибухової травми (25.06.2022) у вигляді консолідованого перелому нижньої третини лівої ліктьової кістки, стан після оперативного лікування (25.06.2022 та 28.07.2022), контрактура суглобу (150 – 00 – 150), відведення 50 післятравматичний остеоартроз лівого променево-зап`ясткового суглобу, Rо – ІІ ст. Згідно наказу МОЗ України № 370 від 04.07.2007 травма кваліфікується як тяжка. Травма пов`язана із захистом Батьківщини. Гіпертонічна хвороба І стадія, ІХС: кардіосклероз дифузний, СН0 зі збереженою систолічною функцією лівого шлуночка. Хронічний безкамяний холецистит, стадія ремісії. Захворювання пов`язані з проходженням військової служби. А також – далекозорість обох очей, кіста печінки, поліп жовчного міхура, кіста лівої нирки без порушення функції – захворювання не пов`язані з проходженням військової служби.
З довідки про обставини травми за вих. 2430 від 17.09.2022 року вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 отримав вогнепальне осколкове поранення нижньої третини лівого передпліччя, відкритий уламковий перелом нижньої третини лівої ліктьової кістки. За обставин під час виконання бойового завдання пов`язаного із захистом Батьківщини.
З виписок з медичної картки стаціонарного хворого №7096/1484 та №2195/573, вбачається, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в період з 29.11.23 по 08.12.23 та з 09.04.24 по 17.04.24 відповідно.
21 лютого 2024 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з гр. ОСОБА_4 , про що Новомосковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 21 лютого 2024 року складений відповідний актовий запис №89.
Відповідно до довідки №131 до акта огляду медико-соціальною експертною комісією – ОСОБА_4 з 01 грудня 2019 року є інвалідом другої групи за загальним захворюванням. За висновком про умови та характер праці – не може виконувати важку фізичну роботу.
Позивач звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, посилаючись на те, що його сімейний та матеріальний стан змінився, на його утриманні, окрім малолітньої дитини також є дружина - інвалід, крім того стан його здоров`я, як військовослужбовця який отримав поранення при захисті Батьківщини, потребує від нього додаткових затрат.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13 та у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі №554/3355/20 (провадження №61-7397св21) зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що зменшення розміру аліментів у зв`язку з отриманням травми під час виконання бойового завдання у червні 2022 року та погіршення його стану здоров`я, а також укладення шлюбу з гр. ОСОБА_4 , яка є інвалідом 2 групи, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від шлюбу з відповідачем у даній справі та суперечитиме її інтересам.
Таким чином, суд першої інстанції, встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , оскільки належними та допустимими доказами позивач не підтвердив погіршення його майнового стану у зв`язку з погіршенням стану його здоров`я, а зміна його сімейного стану не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.
Отже, вирішуючи спір суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані та підтверджуються письмовими доказами.
Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Доводи скарги стосовно того, що розмір сплачених позивачем аліментів на дитину перевищує розмір перевищує встановлений визначений законом мінімально гарантований розмір аліментів не є підставою для їх зменшення, оскільки чинним законодавством передбачені обмеження у розмірі аліментів, а саме не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Доводи апеляційної скарги щодо погіршення стану здоров`я у зв`язку із отриманою травмою під час виконання бойового завдання також не є безумною підставою для зменшення розміру аліментів на дитину, оскільки така травма була отримана ще в червні 2022 року та позивачем не доведено, що після отримання вказаної травми він є непрацездатний та не має можливості отримувати дохід та його матеріальне становище погіршилось.
Надані виписки з медичної картки стаціонарного хворого №7096/1484 та №2195/573 не підтверджують факту того, що позивач має хвороби, які потребують значних матеріальних витрат на постійній основі та вони мають характер хронічних.
Надані квитанції з додатку Приват24 не підтверджують того факту, що позивач придбавав ліки за призначенням лікарів та з їх змісту взагалі неможливо визначити які саме ліки ним придбавались та, що саме позивач є платником за наданими квитанціями, а тому не можуть вважатись належними доказами у справі.
Доводи апеляційної скарги на те, що він витрачає в місяць на ліки від 3 800,00 грн до 4 000,00 грн не підтверджуються доказами наявними в матеріалах справи. Крім того, вказана обставина спростовується наданими позивачем квитанціями, згідно яких за квітень 2024 року було витрачено 385,40 грн; за травень було витрачено 1 700,93 грн; за червень було витрачено 1 7771,47 грн; за липень було витрачено 464,64 грн; за серпень було витрачено 1 096,30 грн; та за жовтень було витрачено 3 071,04 грн. 
Доводи про те, що він вступив у шлюб з гр. ОСОБА_4 , яка є інвалідом 2 групи не є безумною підставою для зменшення розміру аліментів на дитину. Крім того, позивачем не надано взагалі будь-яких доказів того, що його нова дружина є непрацездатною, оскільки згідно висновку МСЕК їй протипоказана лише тяжка праця, доказів того, що його дружина не працевлаштована та не отримує будь-який дохід, а також докази того, що вона перебуває виключно на його утриманні.
Доводи апеляційної скарги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо відсутності підстав для задоволення позову, та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, особистим тлумаченням норм матеріального права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції. 
Апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення – не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

       Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,–

УХВАЛИЛА:

       Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Береста Олександра Миколайовича — залишити без задоволення.

       Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2024 року — залишити без змін.

       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені “09” квітня 2025 року.
Повний текст постанови складено “17” квітня 2025 року. 

       Головуючий:                                                          В.С. Городнича

       Судді:                                                                  М.Ю. Петешенкова

Т.П. Красвітна