Справа №589/4819/24 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Курбанова А. Р.	
Номер провадження 33/816/462/25 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 03 грудня 2024 року, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 17 000 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 рік.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн. 60 коп. судового збору. 

В С Т А Н О В И В:

Постановою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 03 грудня 2024 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що 09 жовтня 2024 року близько 16 год. 55 хв. в с. Хильчичі по вул. Шкільній, 2, керував транспортним засобом «Daewoo», державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, млява мова). Від проходження огляду на місці за допомогою газоаналізатора «Alcotest 6820», так і в закладі охорони здоров`я, відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 03 грудня 2024 року, провадження у справі закрити відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що працівники поліції не зупиняли автомобіль під його керуванням. 
Так, 09 жовтня 2024 року близько 16 год. 00 хв. апелянт їхав разом із дружиною в с. Хильчичі, Шосткинського району, Сумської області. Під час поїздки між ним та ОСОБА_2 виникла сварка, у зв`язку з чим він зупинив транспортний засіб та вийшов з нього. Після чого взяв пляшку слабоалкогольного напою «Ром-Кола» та випив. Через деякий час до транспортного засобу під`їхали працівники поліції та повідомили про порушення ним правил дорожнього руху, а саме керування транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння.
Таким чином, матеріали справи не містять доказів підтвердження керування апелянтом транспортним засобом, оскільки він не був зупинений працівниками поліції. Відповідно, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, позицію особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Проте, як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення та з оскаржуваної постанови, судом першої інстанції під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 дані вимоги закону належним чином не дотримані.
Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, серед іншого, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735. За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Відповідно до п.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Аналіз об`єктивної сторони адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, вчиненого у формі відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у поєднанні із вимогами зазначених вище нормативних документів дає підстави стверджувати те, що у ході провадження у справі зазначеної категорії підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність у особи, яка керувала транспортним засобом ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду. 
Лише при наявності всіх зазначених обставин та доказів, які підтверджують ці обставини, працівники поліції можуть складати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП вчинене у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Суддя ухвалює рішення про притягнення особи до відповідальності у випадку наявності доказів, які доводять кожну із обставин, що в своїй сукупності утворюють об`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення.
Враховуючи вище викладені вимоги чинного законодавства, апеляційний суд вважає, що указані висновки суду першої інстанції зроблені внаслідок неповного з`ясування фактичних обставин справи, неналежної оцінки зібраних у справі доказів з точки зору їх допустимості та достатності та порушення вимог КУпАП, а тому погодитись із цими висновками не можливо.
Як зазначено вище, факт керування особою, яка має ознаки алкогольного сп`яніння, транспортним засобом підлягає доказуванню у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення за допомогою доказів, вичерпний перелік джерел яких визначений у ст. 251 КУпАП. Між тим, дана справа не містить доказів, які би указували на доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
Так, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 надав пояснення аналогічні його поясненням наданим в суді першої інстанції та зазначив, що 09 жовтня 2024 року він їхав із дружиною, під час чого вони посварилися. Він зупинив автомобіль, вийшов зі салону та випив пляшку слабоалкогольного напою. Через деякий час до них під`їхали працівники поліції та повідомили про нібито порушення ним правил дорожнього руху. Також під час спілкування, останньому запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, проте він відмовився, оскільки не був за кермом автомобіля.
Із досліджених відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції, вбачається, що 09 жовтня 2024 року близько 16 год. 55 хв. по вул. Шкільній, 2 в с. Хильчичі, поліція зупинилися біля автомобіля марки «Daewoo», номерний знак НОМЕР_2 , неподалік перехрестя вулиць. Поряд вказаного транспортного засобу знаходився ОСОБА_1 та його дружина, з якою він спілкувався на підвищених тонах.
Працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про порушення ним п. 15.9 ґ ПДР України та відчувши запах алкоголю з порожнини рота, запропонували останньому, відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу або ж проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я, на що останній відмовився.
ОСОБА_1 пояснював працівникам поліції, що не знаходився за кермом автомобіля та вжив алкогольні напої вже після того, як зупинив транспортний засіб. Неодноразово просив ознайомитися із відеозаписами підтвердження керування ним автомобілем, проте поліцейські натомість говорили, що всі докази будуть надані суду.
Таким чином, працівниками поліції були розцінені дії ОСОБА_1 , як умисне намагання уникнути адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення та склали відносно останнього протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно, дослідивши наявні в матеріалах справи відеозаписи та вислухавши пояснення ОСОБА_1 , апеляційний суд дійшов висновку про те, що будь-яких доказів факту керування останнім транспортним засобом, встановлених за допомогою об`єктивних засобів контролю (відеозаписів зроблених за допомогою камер спостереження, нагрудних камер поліцейських або ініціативних записів будь-яких осіб, зроблених із дотриманням вимог закону) матеріали справи не містять.
Наведене у свої сукупності вказує на недоведеність у ході провадження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом із ознаками алкогольного сп`яніння.
Неврахування цих обставин призвело до хибних висновків суду першої інстанції про доведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
В силу положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п. 33 рішення у справі "Гурепка проти України").
З огляду на передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення (основне й додаткове), можна дійти висновку, що вказане адміністративне правопорушення носить кримінальний характер, адже розмір основного стягнення за його вчинення є більшим, ніж за вчинення деяких кримінальних правопорушень.
Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 5 лютого 2008 року у справі Раманаускас проти Литви зазначив, що підбурювання з боку міліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним переслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений, для того, щоб можна було встановити факт злочину, тобто отримати докази і розпочати кримінальне переслідування.
Згідно з ч. 1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до п.1 ст. 247КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
У відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.
Оскільки матеріали справи не містять належним та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, то постанову суду першої інстанції необхідно скасувати, а провадження у справі закрити згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити.
Постанову Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 03 грудня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 рік, скасувати, а провадження у справі закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.