ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/35621/24                                                              Суддя (судді) першої інстанції: Балаклицький А. І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  20 березня 2025 року                                                                                 м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
          Головуючого судді:                                                   Чаку Є.В., 
          суддів:                                                                              Єгорової Н.М., Коротких А.Ю.
          розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Центрального міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

                                                         В С Т А Н О В И В :
          Позивачка звернулася до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови у прийнятті декларації від 25.06.2024 року про відмову від громадянства російської федерації, форми №45, затвердженої Наказом МВС України за №715 від 16.08.2012 року в ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; - зобов`язання відповідача прийняти в ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , декларацію від 25.06.2024 року про відмову від громадянства російської федерації, форми №45, затвердженої Наказом МВС України за №715 від 16.08.2012 року; зобов`язання відповідача оформити і видати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , довідку про реєстрацію громадянином України, яка є підставою для видачі їй паспорта громадянина України.
Київський окружний адміністративний суд рішенням від 02 вересня 2024 року позов задовольнив.
          Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти  нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що позивачка має припинити громадянство рф до 06.06.2026 або подати декларацію про відмову від громадянства (піддінства) цієї держави і повернути національний паспорт громадянина рф до уповноваженого органу цієї держави. Апелянт вважає, що звернення позивача від 25.06.2024 із декларацією про відмову від іноземного громадянства до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області є передчасним, оскільки позивачка до 16.06.2026 має достатньо часу для отримання документа про припинення громадянства рф. Апелянт вказав, що позивачка посилаючись на незалежні від неї причини не вжила жодних заходів для отримання документа про припинення громадянства рф чинного законодавства України. ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області не допущено протиправних дій чи бездіяльності по відношенню до позивача.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просила залишити без змін рішення суду першої інстанції, а апеляційну скаргу без задоволення. Представник позивачки зазначив, що у своєму позові позивачка наголошувала, що з об`єктивних підстав вона не може оформити вихід з громадянства росії (посольство не працює, дипломатичні відносини з росією розірвані) та, відповідно, просила відповідача прийняти від неї декларацію про відмову від іноземного громадянства, оформити і видати їй довідку про реєстрацію особи громадянином України, яка є підставою для оформлення паспорта громадянина України. Натомість, за твердженням позивача, відповідач навіть не розглянув подану заяву. Зважаючи на подане нею зобов`язання не врахував неможливість використання позивачкою паспорту росії для виїзду в треті країни, не врахував ризики, пов`язані із поверненням позивачки до росії з метою подання заяви про відмову від громадянства росії і повернув заяву з декларацією позивачці.
Апелянтом подано до суду додаткові пояснення у справі, в яких викладено доводи аналогічні тим, що зазначені у апеляційній скарзі.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись пунктом 3 частини 1 статті 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду  необхідно залишити без змін, з наступних підстав.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1  є громадянкою російської федерації, що підтверджується наявним у матеріалах справи паспортом.
06.06.2024 Центральним міжрегіональним управлінням державної міграційної служби у м. Києві та Київській області прийнято рішення про оформлення набуття ОСОБА_1 громадянства України за територіальним походженням на підставі ч.1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» та оформлено тимчасове посвідчення громадянина України № НОМЕР_1 від 10.06.2024, строком дії до 06.06.2026.
25.06.2024 позивачка на адресу відповідача направила декларацію про відмову від іноземного громадянства з зазначенням, що з об`єктивних підстав вона не може оформити вихід з громадянства росії, оскільки посольство не працює, та відповідно просить відповідача оформити і видати їй довідку про реєстрацію громадянином України, яка є підставою для оформлення паспорта громадянина України.
Листом вих. С-1037/6/8010-24/8010.4.1/1764-24 від 04.07.2024 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства  та повернув вказані документи разом з декларацією на адресу позивача.
Не погоджуючись з такими діями та рішенням відповідача, позивачка звернулася до суду з позовом.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 4 Конституції України встановлено, що в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.
Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб. Законом України від 18 січня 2001 року № 2235-III «Про громадянство України» (далі - Закон України «Про громадянство України»).
Згідно статті 1 Закону України «Про громадянство України»:
-громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; 
-громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України; 
-іноземець - особа, яка не перебуває в громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав;
- реєстрація громадянства України - внесення запису про набуття особою громадянства України спеціально уповноваженим на те органом у відповідні облікові документи; 
-зобов`язання припинити іноземне громадянство - письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України; 
-незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства - невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), документа про припинення громадянства (підданства) у встановлений законодавством іноземної держави термін (за винятком випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років від дня подання клопотання, якщо термін не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства за ініціативою особи чи якщо така процедура не здійснюється або вартість оформлення припинення іноземного громадянства (підданства) перевищує половину розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом в Україні на момент, коли особа набула громадянство України (абзац 13); 
-декларація про відмову від іноземного громадянства - документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав (абзац 16).
Порядок набуття громадянства України визначений розділом ІІ Закону України «Про громадянство України», відповідно до пункту 3 статті 6 якого громадянство України набувається внаслідок прийняття до громадянства.
Умови прийняття до громадянства України визначені статтею 9 Закону України «Про громадянство України», зокрема, частиною першою указаної норми встановлено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути за їх клопотаннями прийняті до громадянства України.
Відповідно до статті 9 Закону України «Про громадянство України» умовами прийняття до громадянства України є, зокрема, подання декларації про відсутність іноземного громадянства (для осіб без громадянства) або зобов`язання припинити іноземне громадянство (для іноземців).
Іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту прийняття їх до громадянства України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.
Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначено Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001року №  215 (далі - Порядок №  215).
Порядок розгляду органами міграційної служби заяв і подань з питань громадянства України, рішення за якими приймає Президент України також визначений Порядком №  215.
Пунктом 103 Порядку №  215 передбачено, що Державна міграційна служба України, зокрема, перевіряє: відповідність оформлення поданих документів вимогам законодавства України; підтвердження документами виконання умов прийняття до громадянства України або виходу з громадянства України.
Особам, які набули громадянство України та взяли зобов`язання припинити іноземне громадянство, видаються тимчасові посвідчення громадянина України. Після подання цими особами в установленому Законом порядку документа про припинення іноземного громадянства або декларації про відмову від іноземного громадянства їм замість тимчасових посвідчень громадянина України залежно від місця проживання видаються паспорти громадянина України або паспорти громадянина України для виїзду за кордон (п. 119 Порядку №  215).
Редакція пункту 119 Порядку №  215 не змінювалася з 05 червня 2012 року.
Відповідно до статті 5 Указу Президента України від 27 березня 2001 року № 215 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року №  405, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 16 серпня 2012 року №  715 (далі - наказ МВС України №  715) затверджено зразки документів, які подаються для встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, та журналів обліку.
Станом на 11 квітня 2019 року і до сьогодні чинний зразок документа під назвою «Декларація про відмову від іноземного громадянства» (форма 45,) затверджений наказом МВС України №  715.
З 19 грудня 2021 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про громадянство України» щодо спрощеного набуття громадянства України окремими категоріями осіб» від 14 грудня 2021 року №1941-IX, яким, зокрема, змінено визначення незалежної причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) (далі - Закон №  1941-IX).
Пунктом 2 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №  1941-IX установлено, що право подати декларацію про відмову від іноземного громадянства у разі неможливості виконати зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство) мають особи, які набули громадянство України у період з 1 січня 2018 року до набрання чинності цим Законом та:
1) які в установленому законодавством України порядку проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України або які в установленому законодавством України порядку проходили військову службу за контрактом у Збройних Силах України, контракт яких припинено (розірвано), та звільнені з військової служби з підстав, передбачених підпунктами «а», «б» пунктів 1-3  частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;
2) які мають визначні заслуги перед Україною або прийняття яких до громадянства України становить державний інтерес для України; 
3) які в установленому законодавством України порядку проходять військову службу у Збройних Силах України та нагороджені державною нагородою України;
4) є іноземцями з числа осіб, зазначених у  частині двадцятій  статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»;
5) які є громадянами держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором або державою-окупантом, що зазнали у країні своєї громадянської належності переслідувань через політичні переконання, що підтверджується документом, передбаченим цим Законом.
Колегія суддів зазначає, що запроваджуючи інститут подання декларації про відмову від іноземного громадянства, законодавець в імперативному порядку, насамперед, зобов`язав іноземця, який звернувся із відповідною заявою до органу ДМС протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подати документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України..
Приписи статті 9 Закону України «Про громадянство України» передбачали можливість подання замість документа про припинення громадянства (підданства) іншої держави подання декларації про відмову від іноземного громадянства.
Судом встановлено, що позивачка 06.06.2024 набула громадянство України за територіальним походженням на підставі частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України».
Згідно наведених вище норм законодавства, позивачка у строк до 06.06.2026 повинна подати до уповноваженого органу України документ про припинення громадянства російської федерації, виданий її уповноваженим органом.
25.06.2024 позивачка подала декларацію про відмову від іноземного громадянства.
Листом від 04.07.2024 відповідач повідомив позивачку про відсутність підстав для прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства та повернув вказані документи разом з декларацією на адресу позивача.
Колегія суддів зазначає, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (пункт 1), який надалі було неодноразово продовжено відповідними Указами Президента України та діє й на сьогодні.
З огляду на вказану обставину дипломатичні відносини між Україною та Російською Федерацією розірвано, діяльність російських закордонних установ в Україні призупинена.
При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону №2235-III невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), документа про припинення громадянства (підданства) у встановлений законодавством іноземної держави термін (у даному випадку 6 місяців) є прямо встановленою підставою для подання декларації про відмову від іноземного громадянства (пункт 2 частини другої статті 9 Закону № 2235-III).
Враховуючи викладене вище, позивачка мала повне право розраховувати на прийняття відповідачем декларації про відмову від іноземного громадянства, оскільки отримати документ про припинення громадянства російської федерації для неї наразі не є можливим.
Проте, відповідач, вирішуючи питання щодо прийняття/повернення декларації позивача обмежився лише роз`ясненнями норм законодавства щодо процедури припинення іноземного громадянства, не прийняв декларацію та не надав мотивованої відмови позивачу в прийнятті такої декларації.
Колегія суддів звертає увагу на те, що відсутність у чинному законодавстві України альтернатив або відповідного правового механізму вирішення подібних спірних правовідносин нівелює реалізацію права особи на оформлення припинення громадянства іноземної держави з огляду на неможливість де-факто ним скористатися, незважаючи на його проголошення де-юре, та не може бути підставою для відмови у захисті такого права загальними засобами, передбаченими Законом № 2235.
Беручи до уваги викладене у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що у спірному випадку неотримання позивачем документа про припинення громадянства російської федерації відбулося з незалежних від неї причин. 
Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку, що відмова відповідача у прийнятті в позивача декларації про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації є протиправною.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що з метою повного та належного захисту порушених прав позивачки, слід задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
З огляду на викладене у сукупності колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову.
У рішенні ЄСПЛ від 21.01.1999 р. по справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. 
В даному випадку доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції. Апеляційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) у відзиві на позовну заяву.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2024 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя:                                                   Є.В. Чаку

          Судді:                                                                       Н.М. Єгорова

                                                                                А.Ю. Коротких