ПОСТАНОВА                                                     
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                                 
 
02 квітня 2025 року
м. Київ
 
справа № 199/9889/22
провадження № 61-6555св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач),                 Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
позивач - перший заступник керівника Маріупольської окружної прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Нікольської селищної ради,
відповідачі: ОСОБА_1 , дочірнє підприємство «Ілліч-Агро Донбас» публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу заступника керівника Донецької обласної прокуратури на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2023 року, додаткове рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2023 року у складі судді Авраменка А. М. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 квітня 2024 року у складі колегії суддів: Новікової Г. В., Гапонова А. В., Никифоряка Л. П.,
Короткий зміст позовних вимог
1.            У грудні 2022 року перший заступник керівника Маріупольської окружної прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Нікольської селищної ради звернувся до суду із позовом до  ОСОБА_1 , дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, скасування рішення про державну реєстрацію права оренди.
2.            Позов обґрунтовано тим, що 10 грудня 2019 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором юридичного департаменту Маріупольської міської ради Іщук Н. В. зареєстровано право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 1421786600:03:000:1151 площею 2 га для ведення особистого селянського господарства на території Темрюцької сільської ради Нікольського району Донецької області за межами населених пунктів (номер запису про державну реєстрацію права власності 34570993). 
3.            Підставою для державної реєстрації права власності на земельну ділянку став наказ Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 01  жовтня 2019 року №4812-СГ «Про надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення».
4.            Разом з тим, відповідно до наданої Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області копії наказу за аналогічними реквізитами (номером та датою прийняття) насправді надався дозвіл ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, яка розташована на території Республіканської сільської ради Нікольського району Донецької області за межами населених пунктів.
5.            Крім того, згідно з наданим Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області листом № 10-5-0.3-2300/2-22 від 23 грудня 2022 року ОСОБА_1 зверталась до Управління із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність, дозвіл на що було надано наказом Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 19 липня 2019 року      № 3408-СГ. 
6.            Проте, наказом Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 21 жовтня 2019 року № 5364-СГ Управлінням відмовлено ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Темрюцької сільської ради Нікольського району Донецької області з кадастровим 1421786600:03:000:1151 та наданні цієї земельної ділянки у власність. 
7.            В подальшому Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області не приймалось ніяких наказів відносно ОСОБА_1 щодо затвердження документації із землеустрою та надання у власність земельної ділянки. 
8.            Таким чином, державною установою ніколи не приймалось рішення про відчуження спірної земельної ділянки, а тому остання вибула з державної власності поза її волею.
9.            Крім того, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно спірна земельна ділянка на підставі договору оренди землі від 18 грудня 2019 року передана ОСОБА_1 в оренду ДП «Ілліч-Агро Донбас» на 10 років.
10.         Внаслідок змін у земельному законодавстві на момент звернення до суду із даним позовом землі державної власності, якими на момент виникнення спірних правовідносин розпоряджалось Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, перейшли у комунальну власність, а тому з 27 травня 2021 року уповноваженим органом на розпорядження спірною земельною ділянкою з огляду на розпорядження Кабінету Міністрів України № 710-р від 12 червня 2020 року є Нікольська селищна рада Маріупольського району Донецької області, тому саме її зазначено позивачем у справі.
11.         Враховуючи наведене, а також те, що селищна рада з об`єктивних причин не вжила жодних заходів щодо звернення до суду із позовом про повернення земельної ділянки у комунальну власність, прокурор просив суд: 
витребувати у ОСОБА_1 та ДП «Ілліч-Агро Донбас» на користь позивача земельну ділянку з кадастровим номером 1421786600:03:000:1151 площею 2 га для ведення особистого селянського господарства; 
скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення про державну реєстрацію права оренди ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» на земельну ділянку із кадастровим номером 1421786600:03:000:1151, припинивши право оренди на цю земельну ділянку.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
12.         Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2023 року, з урахуванням додаткового рішення цього ж суду від 21 грудня 2023 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 квітня 2024 року, в задоволенні позову відмовлено, здійснено розподіл судових витрат.
13.         Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій виходили із презумпції правомірності набуття права власності та із того, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували підробку документів, на підставі яких ОСОБА_1 було надано земельну ділянку.
14.         Враховуючи те, що вимога про витребування земельної ділянки не підлягає задоволенню, суди дійшли висновку про відсутність підстави для задоволення вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію права оренди.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
15.         У травні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга заступника керівника Донецької обласної прокуратури.
16.         Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 27 травня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
17.         Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 березня 2025 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
18.         У касаційній скарзі заступник керівника Донецької обласної прокуратури, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
19.         Підставою касаційного оскарження заявник зазначає застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 373/1810/16-ц, від 05 квітня 2023 року у справі № 139/997/21, від 17 січня 2024 року у справі № 522/3999/23 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
20.         Також, підставою касаційного оскарження заявник зазначає порушення норм процесуального права, а саме: не дослідження зібраних у справі доказів, встановлення обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
21.         Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій проігноровано наданий головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області наказ від 01 жовтня 2019 року № 4812-СГ, яким ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки. 
22.         При цьому головне управління Держгеокадастру у Донецькій області заперечило прийняття ним наказу щодо ОСОБА_1 . Натомість наказом головного управління Держгеокадастру у Донецькій області видано наказ від 21 жовтня 2019 року № 5364-СГ, яким ОСОБА_1 відмовлено у затвердженні проекту землеустрою та наданні земельної ділянки у власність.
23.         Заявник вказує, що прокурор у судах попередніх інстанцій заявляв про необхідність дослідження доказів - електронної реєстраційної справи у Реєстрі речових прав на нерухоме майно з метою підтвердження наявності оригіналу документів в електронному вигляді, можливістю його огляду в суді.
24.         Зазначає, що висновок про правомірність володіння землею ОСОБА_1 зроблено не на дослідженні документів, які б могли підтвердити таку правомірність, а на припущенні, що ніщо не вказує на те, що спірна земельна ділянка виділялась ще комусь окрім ОСОБА_1 .
25.         Суди вважали, що оригіналом наказу головного управління Держгеокадастру у Донецькій області може бути лише паперовий документ, проте всі накази головного управління Держгеокадастру у Донецькій області обов`язково реєструються в системі електронного документообігу «ДОК ПРОФ» та існують як електронні документи.
26.         У системі «ДОК ПРОФ» є тільки один наказ головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 01 жовтня 2019 року № 4812-СГ, а саме наказ, яким ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою.
27.         Суди, вказуючи на презумпцію законності права власності ОСОБА_1 , не врахували, що презумпція законності права власності може бути спростованою та може бути переглянута судом.
28.         Крім того, сам факт невключення спірної земельної ділянки до наказів головного управління Держгеокадастру в Донецькій області від 28 січня 2021 року № 26-ОТГ та від 26 лютого 2021 року № 48-ОТГ щодо передачі земельних ділянок із державної власності до комунальної власності ні підтверджує, ні спростовує факти відношення спірної земельної ділянки до державної чи приватної форми власності. Вищевказані накази стосуються лише земельних ділянок, які зазначені в додатках до цих наказів.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
29.         У червні 2024 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу заступника керівника Донецької обласної прокуратури від ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», у якому вказано, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
30.         16 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до ГУ Держгеокадастру у Донецькій області із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2 га ріллі у власність для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Темрюцької сільської ради Нікольського району Донецької області.
31.         Наказом ГУ Держгеокадастру у Донецькій області від 19 липня 2019 року № 3408-СГ було надано ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, що підтверджується копією відповідного наказу.
32.         10 вересня 2019 року відділом у Нікольському районі ГУ Держгеокадастру у Донецькій області здійснено державну реєстрацію земельної ділянки, яку бажала отримати у власність ОСОБА_1 , в Державному земельному кадастрі на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок від 23  липня 2019 року, складеного ТОВ «Центр експертно-геодезичного забезпечення». Спірній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 1421786600:03:000:1151, визначено площу у 2 га та цільове призначення - ведення особистого селянського господарства. Місцезнаходження вказаної земельної ділянки - Донецька область Нікольський район, на території Темрюцької сільської ради. Складено кадастровий план земельної ділянки.
33.         01 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до ГУ Держгеокадастру у Донецькій області із клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі, для ведення особистого селянського господарства на території Темрюцької сільської ради Нікольського району Донецької області, за межами населених пунктів та передачі їй у власність таку земельну ділянку, кадастровий номер 1421786600:03:000:1151 площею 2 га (рілля).
34.         Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 10 грудня 2019 року державним реєстратором юридичного департаменту Маріупольської міської ради Донецької області Іщук Н. Ф. здійснено державну реєстрацію права власності на вищевказану спірну земельну ділянку за ОСОБА_1 . Підставою зазначено наказ ГУ Держгеокадастру у Донецькій області № 4812-СГ від 01 жовтня 2019 року.
35.         При цьому матеріали справи містять копію вищевказаного наказу ГУ Держгеокадастру у Донецькій області № 4812-СГ від 01 жовтня 2019 року на підставі якого відбулась державна реєстрація права власності ОСОБА_1 . Згідно копії зазначеного наказу, яка містить всі реквізити офіційного документу, вирішено надати відповідачу ОСОБА_1 безоплатно у власність спірну земельну ділянку, вказано, що право власності виникає з моменту його державної реєстрації.
36.         18 грудня 2019 року між відповідачами укладено договір оренди землі №626, за умовами якого ОСОБА_1 передала ДП «Ілліч-Агро Донбас» в оренду на 10 років спірну земельну ділянку. А 20 грудня 2019 року відбулась державна реєстрація за ДП «Ілліч-Агро Донбас» права оренди спірної земельної ділянки на підставі зазначеного договору. Викладені обставини підтверджуються копією договору оренди з додатком, копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
37.         В той же час прокурором надано іншу копію наказу ГУ Держгеокадастру у Донецькій області № 4812-СГ від 01 жовтня 2019 року, зміст якої (окрім реквізитів - дати, номеру, підписанта) суттєво відрізняється від змісту копії наказу, а саме зазначеним наказом вирішено надати громадянці ОСОБА_2 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, що перебуває у запасі на території Республіканської сільської ради Нікольського району Донецької області за межами населених пунктів. Орієнтовний розмір земельної ділянки 2 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства.
38.         Також прокурором надано суду копію наказу ГУ Держгеокадастру у Донецькій області від 21 жовтня 2019 року № 5364-СГ, зі змісту якого вбачається прийняття рішення про відмову відповідачу ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо спірної земельної ділянки з підстав невідповідності землевпорядної документації вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою.
39.         Обидві копії вищевказаних наказів отримані прокурором за наслідками запиту до ГУ Держгеокадастру у Донецькій області, яке своїм листом від 23 грудня 2022 року № 10-5-0.3-2300/2-22 надіслало електронні копії означених наказів, вказавши на відсутність інших наказів, що стосуються спірної земельної ділянки, тобто заперечивши видачу та існування наказу ГУ Держгеокадастру у Донецькій області №4 812-СГ від 01 жовтня 2019 року, на підставі якого відбулась державна реєстрація права власності ОСОБА_1 .
40.         Разом з тим, судом встановлено відсутність у сторін та ГУ Держгеокадастру у Донецькій області оригіналу у паперовій формі наказу ГУ Держгеокадастру у Донецькій області № 4812-СГ від 01 жовтня 2019 року, а також безрезультативність дій щодо його віднайдення прокурором.
41.         Окрім того, судом також встановлено, що в період з 31 жовтня 2019 року по 08 листопада 2019 року Державною службою з питань геодезії, картографії та кадастру проведено перевірку деяких питань діяльності ГУ Держгеокадастру у Донецькій області, за наслідками чого складено відповідний акт. Згідно копії такого акту в ході перевірки виявлено, що 04 листопада 2019 року в Головному управлінні відсутні оригінали наказів із розпорядженням землями сільськогосподарського призначення, які видано Головним управлінням до 04  жовтня 2019 року включно. Відповідно до письмових пояснень начальника відділу державного геодезичного нагляду Головного управління Павлюка Д. М. оригінали наказів, які знаходились за адресою Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Європейська, 13 (попередня адреса Головного управління), 06 серпня 2019 року були вивезені до нового приміщення Головного управління за адресою Донецька область, м. Маріуполь, пл. Машинобудівників, 1 до кабінету, в якому розміщені працівники управління землеустрою та охороною земель та відділу ринку та оцінки земель Головного управління. Працівники, які відповідали за зберігання наказів, начальник відділу розпорядження сільськогосподарськими землями звільнені. Станом на 03  жовтня 2019 року оригінали наказів щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення з 2015 року по 2019 року та відповідні клопотання фізичних та юридичних осіб знаходились у приміщенні Головного управління. Вранці 04 жовтня 2019 року оригінали наказів та відповідні клопотання вже були відсутні з невідомих причин, будь-які заходи Головним управлінням до 04 листопада 2019 року не вживались. Оригінали клопотань з відповідними матеріалами щодо розпорядження сільськогосподарськими землями з 2015 року по 2018 рік також відсутні в приміщенні Головного управління, відповідальних осіб за збереження наказів у Головному управлінні не визначено. Тільки 06 листопада 2019 року працівниками Головного управління складено акт про крадіжку документів та викликані співробітники поліції для документування факту вилучення документів (розпочато кримінальне провадження). До системи «ДОК ПРОФ» сканувались підписані та зареєстровані накази без листа погодження, що при відсутності оригіналів наказів не дає можливості визначити, чи були вони погоджені відповідними спеціалістами Головного управління. Копія акту перевірки наявна в матеріалах справи.
42.         08 листопада 2019 року до Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, Національному агентству України з питань державної служби, Прем`єр-міністру України, офісу Президента, Донецькій обласній державній адміністрації була подана колективна скарга трудового колективу ГУ Держгеокадастру у Донецькій області на дії в. о. начальнику вказаного управління. У скарзі зазначено, серед іншого, про вивезення в невідомому напрямку документації Головного управління його керівництвом.
43.         Наказами ГУ Держгеокадастру у Донецькій області № 26-ОТГ від 28 січня 2021 року та № 48-ОТП від 26 лютого 2021 року за результатами проведеної інвентаризації земель державної власності сільськогосподарського призначення по Донецькій області, які прийняті на виконання змін у законодавстві, зокрема п.24 Перехідних положень ЗК України, Указу Президента України від 15 жовтня 2020 року № 449/2020 «Про деякі заходи щодо прискорення реформи у сфері земельних відносин», постанови Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2020 року № 1113 «Деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин», вирішено передати Нікольській селищній раді у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, які розташовані в адмінмежах Нікольської селищної ради Нікольського району Донецької області за межами населеного пункту. При цьому додатки до таких наказів, які містять вичерпний перелік земельних ділянок державної власності, що передаються у комунальну власність, не містять спірної земельної ділянки. Наведені обставини підтверджуються копіями означених наказів з додатками, а також копією листа ГУ Держгеокадастру у Донецькій області від 05 липня 2023 року № 29-5-0.3-1436/2-23.
44.         Також судом встановлено, що 13 квітня 2022 року ДП «Ілліч-Агро Донбас» звернулось до ГУ Національної поліції України та Центру управління Служби безпеки України із заявою про вчинення кримінального правопорушення, в якому повідомлено, серед іншого, про втрату підприємством з 24 лютого 2022 року доступу до свого офісу, розташованого за адресою Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, 116-А, і можливості вивезти з нього оригінали документів, серед яких були договори оренди землі, міни, емфітевзису, документи, що підтверджують нарахування та оплату орендної плати, технічна документація на землю. В подальшому відповідачу ДП «Ілліч-Агро Донбас» з відкритих джерел стало відомо, що його офіс внаслідок бойових дій зруйновано (будівля вигоріла у березні). Наведені обставини підтверджуються копію заяви про вчинення кримінального правопорушення, копією поштової документації, копією витягу з ЄРДР.
Позиція Верховного Суду
45.         Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
46.         Так, частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
47.         Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).
48.         Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
49.         Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
50.         Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).
51.         Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини 
і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція)).
52.         Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (частини перша та третя статті 388 ЦК України).
53.         Якщо законом установлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом (частина п`ята статті 12 ЦК України).
54.         Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (частина друга статті 328 ЦК України).
55.         У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року в справі № 461/12525/15-ц (провадження № 14-190цс20) сформульовано правовий висновок про те, що, розглядаючи справи щодо застосування положень статті 388 ЦК України в поєднанні з положеннями статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, суди повинні самостійно, з урахуванням усіх встановлених обставин справи виснувати про наявність підстав для втручання в мирне володіння майном особи, що набула це майно за відплатним договором, виходячи з принципів мирного володіння майном, а також надати оцінку тягаря, покладеного на цю особу таким втручанням. Такими обставинами можуть бути, зокрема, підстави та процедури набуття майна добросовісним набувачем, порівняльна вартість цього майна з майновим станом особи, спрямованість волевиявлення учасників правовідносин та їх фактичні наміри щодо цього майна тощо.
56.         Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19  Конституції України).
57.         Відповідно до статей 317 і 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.
58.         Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
59.         Згідно із статтею 118 ЗК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.
60.         Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
61.         Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
62.         Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
63.         У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року в справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18) та постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року в справі № 373/1810/16-ц (провадження 
№ 61-13700св19) указано, що необхідною передумовою виникнення права власності на земельну ділянку за певних обставин має бути рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, які діють від імені власника, про передання у власність земельної ділянки.
64.         У постанові Верховного Суду від 05 квітня 2023 року в справі № 139/997/21 (провадження № 61-12898св22) зазначено, що законодавчо визначений порядок набуття права власності громадянами на земельну ділянку із земель державної та комунальної власності потребує наявності, з одного боку, волевиявлення осіб до отримання земельної ділянки у формі подання заяви, з іншого - прийняття рішення про її передачу органом державної влади або місцевого самоврядування. Тож відсутність волевиявлення територіальної громади на передачу земельної ділянки є порушенням чинного законодавства. Право власності на майно, яке було передано за угодами щодо його відчуження поза волею власника, не набувається, у тому числі й добросовісним набувачем, оскільки це майно може бути у нього витребуване. Право власності дійсного власника в такому випадку презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна. Лише за наявності волевиявлення органу місцевого самоврядування, оформленого рішенням, можливе розпорядження спірним нерухомим майном. Отже, у випадку, якщо майно вибуло з володіння законного власника поза його волею, останній може розраховувати на повернення такого майна, незважаючи на добросовісність та відплатність його набуття сторонніми особами, і має право звернутися до суду з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикаційним позовом).
65.         Згідно із статтею 82 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
66.         Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
67.         Саме суди першої та апеляційної інстанцій як суди факту здійснюють дослідження та оцінку доказів.
68.         Переглядаючи в касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
69.         У цій справі відсутні підстави вважати, що суди не врахували наведені висновки Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, оскільки не встановлено обставин, що Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області не розглядало питання про передання земельної ділянки у власність                     ОСОБА_1 та що реєстрація права власності на спірну земельну ділянку була вчинена на підставі підробленого (неіснуючого) наказу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області № 4812-СГ від 01 жовтня 2019 року.
70.         Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).
71.         Процедура державної реєстрації земельної ділянки визначена Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 (далі - Порядок № 1051).
72.         Відповідно до пункту 107 Порядку № 1051 (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку.
73.         Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється, зокрема, за заявою особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки у разі її передачі у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи (пункт 109 Порядку № 1051).
74.         Пункт 110 Порядку № 1051 передбачає, що для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстраторові, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява про державну реєстрацію земельної ділянки за формою згідно з додатком 22; оригінал погодженої відповідно до законодавства документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки (разом з позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації у разі, коли така документація підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації); електронний документ.
75.         Після прийняття органом державної влади чи органом місцевого самоврядування рішення про затвердження документації із землеустрою, яка 
є підставою для державної реєстрації земельної ділянки, та надання Держгеокадастру або його територіальному органові відповідно до компетенції засвідченої копії такого рішення Державний кадастровий реєстратор протягом двох робочих днів з моменту її отримання вносить відповідні відомості до Поземельної книги в електронній (цифровій) та паперовій формі.
76.         До поземельної книги в паперовій формі додається засвідчена копія рішення, яке є підставою для внесення відомостей до неї (пункт 112 Порядку № 1051).
77.         Пунктом 113 Порядку № 1051 встановлено, що Державний кадастровий реєстратор в день отримання інформації про зареєстровані речові права на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вносить відомості про власників, користувачів земельної ділянки відповідно до даних зазначеного Реєстру до Поземельної книги в електронній (цифровій) та паперовій формі.
78.         Суди встановили, що паперові реєстраційні справи залишилися на тимчасово окупованій території, а саме в місті Маріуполі Донецької області, доступ до архіву Державного земельного кадастру в Донецькій області відсутній.
79.         Накази ГУ Держгеокадастру в Донецькій області в електронному вигляді зберігаються в системі електронного документообігу «ДОК ПРОФ», дозвіл на доступ до яких позивач може отримати самостійно в порядку положень КПК України в рамках кримінальних проваджень, порушених щодо посадових осіб.
80.         Однак матеріали справи не містять роздрукованого із системи електронного документообігу «ДОК ПРОФ» наказу ГУ Держгеокадастру в Донецькій області від 01 жовтня 2019 року № 4812-СГ зі змістом, який спростовує затвердження проєкту землеустрою щодо відведення та надання ОСОБА_1 у власність земельної ділянки з кадастровим номером 1421786600:03:000:1151 площею 2 га для ведення особистого селянського господарства на території Темрюцької сільської ради Нікольського району Донецької області за межами населених пунктів та підтверджує підроблення такого документа.
81.         Відповідно до частини п`ятої статті 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
82.         В матеріалах справи відсутні докази підроблення проекту землеустрою щодо відведення та надання ОСОБА_1 у власність спірної земельної ділянки.
83.         При таких обставинах Верховний Суд погоджується з висновками судів про те, що позивач не довів належними та допустимими доказами підробку або  недійсність документів, на підставі яких  ОСОБА_1 надано спірну земельну ділянку.
84.         До подібних висновків за аналогічних фактичних обставин дійшов Верховний Суд у постановах від 06 серпня 2024 року у справі № 205/2120/23 (провадження № 61-1063св24), від 04 листопада 2024 року у справі № 199/3237/23 (провадження № 61-5546св24), від 25 листопада 2024 року у справі № 199/9914/22 (провадження № 61-995св24), від 16 грудня 2024 року у справі № 199/3188/23 (провадження № 61-13811св24), від 05 лютого 2025 року у справі № 199/9920/22 (провадження № 61-14456св24), від 12 лютого 2025 року у справі № 199/9890/22 (провадження № 61-14163св24), від 27 лютого 2025 року у справі № 199/9901/22 (провадження № 61-3789св24), від 06 березня 2025 року у справі № 199/3147/23, від 12 березня 2025 року у справі № 199/3265/23.
85.         При цьому Верховний Суд погоджується із висновками апеляційного суду про те, що оскільки від імені уповноваженого державного органу ГУ Держгеокадастру у Донецькій області видано два накази під одним номером, але з різними текстами, доказів того, що один із них є підробленим чи визнаний недійсним позивачем надано, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. 
86.         Доводи касаційної скарги про безпідставність відхилення судами клопотання прокурора про витребування доказів не заслуговують на увагу з таких підстав.
87.         Відповідно до частини п`ятої статті 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
88.         Згідно із статтею 189 ЦПК України до завдань підготовчого провадження належить, зокрема, визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів.
89.         Відповідно до статті 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше.
90.         Протокольною ухвалою від 12 червня 2023 року місцевий суд закрив підготовче провадження, призначив справу до розгляду по суті (т. 1, а. с. 122).
91.         У справі, що переглядається, прокурор заявив клопотання про витребування доказів 21 серпня 2023 року (т. 1, а. с. 179-181).
92.         Оскільки клопотання було заявлено після закриття підготовчого провадження (12 червня 2023 року), тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у його задоволенні, що узгоджується із правильним застосуванням статей 177, 189, 197 ЦПК України та спростовує відповідні доводи касаційної скарги.
93.         Також колегія суддів звертає увагу на відсутность в касаційній скарзі доводів щодо незгоди заявника з додатковим рішенням місцевого суду, в прохальній частині касаційної скарги міститься лише вимога щодо його скасування, тому відсутні підстави для перегляду вказаного рішення.
94.         Вказані, а також інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального і процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.
95.             Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
96.             Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають.
Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1.            Касаційну скаргу заступника керівника Донецької обласної прокуратури залишити без задоволення.
2.            Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2023 року, додаткове рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 квітня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                  Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                             О. В. Білоконь
 
                                                                                                        О. М. Осіян
 
                                                                                                        Н. Ю. Сакара
                                                                                                       
                                                                                                        В. В. Шипович