справа № 362/739/24                                       головуючий у суді І інстанції Кравченко Л.М.
провадження № 22-ц/824/8827/2025             суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.

 
П О С Т А Н О В А
Іменем України
 
11 квітня 2025 року                                                                                       м. Київ
 
Київський апеляційний суд
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
      Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,
 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2  на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2024 року у справі за позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
У січні 2024 року  ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини,  яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частини доходу відповідача, щомісячно, починаючи  з 25 січня 2024  року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 14 грудня 2005 року. Після припинення спільного проживання сторін ОСОБА_4 залишився жити з позивачем, а відповідач виплачував аліменти на його утримання в примусовому порядку у розмірі 1/4 частки від доходу до повноліття сина на підставі судового наказу № 2-н/362/258/19 виданого 20 грудня 2019 року Васильківським міськрайонним судом Київської області, що підтверджується Постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 10 березня 2020 року, постановленою старшим державним виконавцем Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в межах виконавчого провадження № НОМЕР_4. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 досяг повноліття і виплата аліментів припинилася. При цьому спільний син сторін продовжує навчатися, а саме здобуває вищу освіту у Національному університеті харчових технологій і зараз навчається на 1 курсі денного відділення. Строк закінчення закладу освіти 30 червня 2027 року, що підтверджується Довідкою № 2/34-НІЕУ від 14 грудня 2023 року та Договором № 102-Бд 236 про навчання у Національному університеті харчових технологій від 09 серпня 2023 року. Відповідач є працездатною особою, не має на утриманні інших дітей, нікому аліменти за рішенням суду не сплачує, офіційно працевлаштований, що підтверджується постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 10 березня 2020 року, постановленою старшим державним виконавцем Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в межах виконавчого провадження № НОМЕР_4. Таким чином, відповідач має можливість утримувати свого сина, який навчається, однак добровільно цього не здійснює. Син навчається в Національному університеті харчових технологій на платній основі, що підтверджується Договором № 00-35д235 про надання платної освітньої послуги Національним університетом харчових технологій від 01 серпня 2023 року та не отримує стипендію, тобто не має жодних доходів.
Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2024 року позов  ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина   ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на період  навчання,  в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, доходів, але не менше 50% прожиткового мінімум уму для дитини відповідного віку,  щомісяця, починаючи з 25 січня 2024 року по 30 червня 2027  року.  Вирішено питання про розподіл судових витрат.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на навчання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500,00 грн. щомісячно, з моменту прийняття рішення суду по дату закінчення його навчання до 30 червня 2027 року.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги  ОСОБА_1 вказує, що станом на теперішній час він є учасником бойових дій, проходить службу в ЗСУ, має хвороби та даний факт підтверджується довідкою військово- лікарської комісії від 14 серпня 2024 року № 6559 військової частини НОМЕР_2 . Згідно даної довідки, він має гіпертонічну хворобу І ст., надшлуночкову екстрасистолю (1165 на добу), СН (серцеву недостатність) 0 (110), килу стравохідного отвору діафрагми, аденому наднирників з незначними порушеннями функцій, хронічне обструктивне захворювання легень з незначними порушеннями функції зовнішнього дихання, гастроезофагальну рефлюксну хворобу з неерозивним рефлюкс-езофагітом, хронічний гастродуоденіт з незначними порушеннями функцій, хронічний панкреатит без порушення функцій, міопічний астигматизм с. 1,0 обох очей при гостроті зору з корекцією 1,0. На підставі статей 38-6, 55-6, 10-в, 39-в, 46-в, 52-в, 54-в, графи ІІ Розкладу хвороб відповідач визнаний придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК, вищих військових навчальних закладах, навчальних центрах, медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного А забезпечення, охорони; та навіть визнаний непридатним до служби у підрозділах спеціального призначення, на підводних човнах, надводних кораблях, у спецспорудах. Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста від 03 травня 2024 року КНП «ЗОКЛ» ЗОР м. Запоріжжя, йому встановлено діагноз хронічний панкреатит, інші уточнені хвороби жовчного міхура, поліпоз ЖМ, хвороба супроводжувана гастроезофагеальним рефлюксом, з езофагітом Ковзна кила СОД 2 ст. Відповідач постійно потребує лікування та нагляду у лікарів, що в умовах проходження служби в ЗСУ є і так складним та хвороби погіршуються. Також на утриманні у відповідача є його непрацездатна мама з мізерним розміром пенсії.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 14 грудня 2005 року (а.с. 7).
ОСОБА_4 здобуває вищу освіту у Національному університеті харчових технологій і зараз навчається на 1 курсі денного відділення. Строк закінчення закладу освіти 30 червня 2027 року, що підтверджується Довідкою № 2/34-НІЕУ від 14 грудня 2023 року та Договором № 102-Бд 236 про навчання у Національному університеті харчових технологій від 09 серпня 2023 року (а.с. 12).
Домовленості щодо сплати аліментів на утримання сина, який продовжує навчатися у добровільному порядку між сторонами не досягнуто.
З Довідки про доходи відповідача форми ОК-5  від 28 жовтня 2024 року  вбачається, що загальна сума доходу за період з 01 січня 2024 року по 31 травня 2024 року становить 191 846,05 грн. (а.с. 67).
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надає добровільно допомогу своєму сину, який  потребує матеріальної підтримки,  відповідач є працездатним, повнолітня дитина сторін здобуває професію і на даний час, навчання є основним видом його діяльності, він  не має змоги працювати та повністю себе утримувати.
Апеляційний суд не може в повній мірі погодиться із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Стягнення аліментів на утримання повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання, є одним із способів захисту їхніх інтересів, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Наведеному відповідають і роз`яснення, викладені в пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року.
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Звертаючись до суду позивач просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітньої дитини,  яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частини доходу відповідача, щомісячно, починаючи  з 25 січня 2024  року.
Отже предметом позову у цій справі є стягнення аліментів на утримання повнолітньої сина, який продовжує навчання.
Потреба повнолітнього ОСОБА_4 у матеріальній допомозі батька витікає з його навчання на денній формі, у зв`язку з чим він не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи.
За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_4 навчається на денному відділенні,  враховуючи позицію відповідача, який під час розгляду справи як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду не заперечує обставин потреби дитини у матеріальній допомозі, погоджується сплачувати аліменти у розмірі 1 500,00 грн.,  апеляційний суд вважає висновок суду першої інстанції щодо необхідності стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_4 обґрунтованим.
Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції в частині визначення розміру стягуваних з відповідача аліментів. Визначаючи розмір аліментів який підлягає стягненню з відповідача апеляційний суд виходить з наступного.
Законодавчо визначена можливість платника аліментів надавати матеріальну допомогу своїм повнолітнім дочці, сину витікає насамперед з обставин, пов`язаних безпосередньо із самим платником - його працездатністю, станом здоров`я тощо, а також інших обставин на його боці, які мають враховуватися судом.
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву зазначив, що він на даний час служить в Збройний Силах України, має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_3 від 19 грудня 2022 року.
Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста від 03 травня 2024 року КНП «ЗОКЛ» ЗОР м. Запоріжжя, йому встановлено діагноз хронічний панкреатит, інші уточнені хвороби жовчного міхура, поліпоз ЖМ, хвороба супроводжувана гастроезофагеальним рефлюксом, з езофагітом Ковзна кила СОД 2 ст.
На підставі статей 38-6, 55-6, 10-в, 39-в, 46-в, 52-в, 54-в, графи ІІ Розкладу хвороб відповідач визнаний придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК, вищих військових навчальних закладах, навчальних центрах, медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного А забезпечення, охорони; та навіть визнаний непридатним до служби у підрозділах спеціального призначення, на підводних човнах, надводних кораблях, у спецспорудах.
Апеляційним судом встановлено, що відповідно до відомостей з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування від 28 жовтня 2024 року доход відповідача за 01 січня 2024 року по 31 травня 2024 року склав 191 846,05 грн., тобто в середньому розмірі з урахуванням утриманого податку відповідач має дохід в розмірі 30 887,21 грн. щомісячно.
Довідки про доходи позивача матеріали справи не містять.
При визначенні розміру аліментів, апеляційний суд, з врахуванням матеріального становища відповідача та стану його здоров`я, а саме, що останній має ряд хронічних хвороб та потребує постійного лікування, вимог ч. 2 ст. 182 СК України, вважає, що  необхідним та достатнім для забезпечення   повнолітнього сина відповідача  будуть аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку відповідача, що, виходячи з середнього заробітку відповідача в сумі 30 887,21 грн., буде  в середньому складати 5 147,86 грн.
Приймаючи рішення про стягнення з відповідача аліментів в розмірі частини усіх видів заробітку, суд першої інстанції не прийняв до уваги стан здоров`я відповідача та його матеріальний стан. Також залишив поза увагою, що обов`язок з утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання лежить  на обох батьках.
 Таким чином, суд першої інстанції помилково визначив розмір аліментів з урахуванням нижньої межі 50 % прожиткового мінімуму для відповідного віку, передбаченої нормами СК України, які регулюють обов`язків батьків утримувати неповнолітніх дітей.
Доводи апеляційної скарги про можливість стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 1 500,00 грн., колегія суддів  відхиляє, з огляду на наступне.
 За положеннями ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Отже законодавством передбачено, що спосіб стягнення аліментів, а саме в твердій грошовій сумі чи частці від заробітку визначає позивач.   
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Положеннями ст. 367 ЦПК України визначено межі розгляду справи судом апеляційної інстанції, відповідно до яких  апеляційний суд  переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Отже суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, право на визначення яких належить виключно позивачу.
За результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга  ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню. Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2024 року підлягає зміні, шляхом зменшення розміру стягуваних з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , аліментів на утримання повнолітнього сина  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу).
На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2024 року змінити.
Зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3  на утримання повнолітнього сина  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, на період навчання, починаючи з 25 січня 2024 року по 30 червня 2027  року.
В іншій частині рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.
 
Судді                                                                                              Фінагеєв В.О.
                                                                                   
             Кашперська Т.Ц.
      
                       Яворський М.А.