КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

 

Єдиний унікальний номер справи № 759/19970/24                                 Головуючий у суді першої інстанції   - Ключник А.С.
Номер провадження № 22-ц/824/7257/2025                                     Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2025 року                                                                                          м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Яворського М.А. (суддя-доповідач),          Кашперської Т.Ц.,          Фінагеєва В.О.,
розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 20 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартир, -
ВСТАНОВИВ:
У вересня 2024 року  ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартир, відповідно до якого просив суд стягнути з відповідачів на його користь завдану матеріальну шкоду у розмірі 66 624,66 грн, та судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1 211,20 грн та витрат пов`язаних із залученням експертів у розмірі 3 000,00 грн.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 25 серпня 2020 року за адресою: АДРЕСА_4 відбулася аварія на системі централізованого гарячого водопостачання, що спричинила пошкодження трубопроводів гарячого водопостачання у санвузлах квартир № 110 , та № 114 , в період підключення житлового будинку до централізованого гарячого водопостачання, після проведення працівниками КП «Київтеплоенерго» робіт із заміни зовнішніх теплових мереж (опалення та гарячого водопостачання). Наслідком вказаної аварії, стало зокрема залиття квартири № 106 , власником якої є позивач та яка знаходиться поверхом нижче, відносно квартири № 114 .
За фактом вказаної аварії та залиття житлових приміщень, комісією у складі представників управителя КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва за участю заступника начальника юридичного відділу та мешканців квартир №№ 106 , 110 , 114 , 26 серпня 2020 року складено відповідний акт про залиття, аварію, що трапилася на системі централізованого гарячого водопостачання. У зв`язку із затопленням квартири № 106 позивач звернулася до експертної компанії ТОВ «Українська експертна компанія» для оцінки завданої шкоди. 
Згідно результатів Звіту № 05-10.2020 від 22 жовтня 2020 року про оцінку вартості матеріальних збитків, що виникли внаслідок залиття житлового приміщення, було встановлено, що вартість матеріальних збитків завданих позивачу, як власнику квартири АДРЕСА_4 , становить: 66 624,66 грн. Окрім того, позивач понесла витрати за проведення експертом огляду об`єкта та складання звіту у розмірі: 3 000,00 грн. Внаслідок чого, позивач просить стягнути з відповідачів понесені нею витрати та завдані їй збитки.
Рішенням Святошинського районного суду міста Києвавід 20 грудня 2024 року позовні вимоги  ОСОБА_1  задоволено.
Стягнуто з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» на користь ОСОБА_1   шкоду завдану, внаслідок залиття квартири у розмірі 33 312,33 грн, витрати на проведення та складання звіту про оцінку збитків у розмірі 1 500 грн та судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 шкоду завдану, внаслідок залиття квартири у розмірі 33 312,33 грн, витрати на проведення та складання звіту про оцінку збитків у розмірі 1 500 грн  та судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» подало апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що подача теплоносія по відновленій ділянці здійснено працівниками комунального підприємства «Київтеплоенерго», шляхом відкриття запірної арматури циркуляційної мережі у підвальному приміщенні будинку без присутності представників комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва».
Судом першої інстанції не досліджено, що звернень щодо складання актів - претензій та актів - претензій від мешканців будинку № 12-Л, щодо неналежного технічного стану внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання будинку на адресу підприємства не надходило.
Звертає увагу, що відповідно до пункту 24 Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, який опублікований комунальним підприємством «Київтеплоенерго» в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 N? 34 (5085) та на підставі якого, зокрема, фактичне отримання послуг свідчить про приєднання до вказаного договору та прийняття його умов Позивачем, виконавець послуги з постачання теплової енергії та гарячої води зобов`язаний своєчасно надавати споживачу послуги в установлених обсягах, належної якості, безпечні для життя, здоров`я та які не спричиняють шкоди його майну, відповідно до чинних вимог законодавства та Правил та цього договору.
Відповідно до пункту 24 вищевказаного Договору, комунальне підприємство «Київтеплоенерго» зобов`язане проводити два рази на рік перевірку стану внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку із складанням відповідного акту.
Інформація щодо проведених перевірок стану внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_5 від виконавця послуги постачання теплової енергії та гарячої води, а саме комунального підприємства «Київтеплоенерго» не міститься в матеріалах справи та безпосередньо на адресу підприємства не надходила.
Вважає, що суд першої інстанції у справі не здійснив всебічного та повного дослідження матеріалів справи, а також помилково поклав обов`язок відшкодування шкоди внаслідок пошкодження трубопроводів гарячого водопостачання на комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», яке не є виконавцем послуги з постачання теплової енергії та гарячої води до будинку.
Також вказує, що аварія на системі централізованого гарячого водопостачання, а саме пошкодження трубопроводів гарячого водопостачання у санвузлах квартир № 114, 110 сталися одночасно на двох ділянках труби, що підтверджує визначальний вплив надвисокого тиску у системі гарячого водопостачання та пошкодження ділянок труби. Відповідальним за належні показники тиску в системі гарячого водопостачання є виконавець комунальної послуги, а саме комунальне підприємство «Київтеплоенерго».
Судом першої інстанції проігноровані та не досліджені докази, які були надані у відзиві на позовну заяву, які підтверджували відсутність причинно-наслідкового зв`язку у пошкодження трубопроводів гарячого водопостачання та послугах управління, які надає комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва».
Звіт про оцінку вартості матеріальних збитків мітить лише інформацію про подію, а саме залиття квартири та вказано вартість ремонту з виконанням робіт, що значно перевищують визначених у Дефектному акті, складеного працівниками житлово-експлуатаційною дільницею № 1 при здійсненні обстеження та складання Акту про залиття.
Таким чином надані розрахунки є фактичною вартістю ремонтних робіт, матеріалів, які відображають вартість «нового» ремонту приміщення, тоді як позивач, якому заподіяно шкоду, має право на відновлення свого становища, яке існувало до порушення її права.
Отже оскільки позивач не надав жодних висновків незалежної оцінки збитків та обґрунтовує матеріальну шкоду не фактичною вартістю пошкодженого майна (вартості ремонту, що існував до залиття), а вартістю нових ремонтно-оздоблювальних робіт, що є порушенням методики здійснення оцінки завданої матеріальної шкоди.
Таким чином, позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження позовних вимог, які б свідчили про наявність вини в діях апелянта, або наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями та залиттям квартири позивача.
Враховуючи вищевикладене вважає, що визначений розмір у рішенні Святошинського районного суду в м. Києві, який підлягає відшкодуванню, як матеріальна шкода на користь позивача є необґрунтованим та таким, що не підтверджуються жодним належним, достатнім та допустимим доказом.
06 березня 2025 року засобами електронного зв`язку представник ОСОБА_1 - адвокат Сорока М.М. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вказує, що постановою Київського апеляційного суду від 15 березня 2024 року вказано відповідальність саме на відповідачів у завданні шкоди та зазначено, що балансоутримувачем не забезпечено належний технічний стан внутрішньобудинкових систем, а керуюча компанія, як балансоутримувач будинку, повинна нести цивільно - правову відповідальність. Щодо звіту, який виконано особою яка не попереджена про кримінальну відповідальність, звертає увагу, що відповідач плутає висновок експерта та висновок оцінювача. Відповідачем не було зазначено жодного заперечення з приводу змісту звіту, методології та результатів оцінки. Також не було залучено жодного документу, який би ставив під сумнів оцінену вартість шкоди. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_4 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 07 лютого 2000 року (а.с. 13).
26 серпня 2020 року комісією КП «ККОЖФ Святошинського району м. Києва» складно акт про залиття, аварію, що трапилася на системі центрального гарячого водопостачання, що мало місце 25 серпня 2020 року у будинку; 12-Л на АДРЕСА_6 (а.с. 16).
28 серпня 2020 року комісією ЖЕД - 1, складено акт про залиття, аварію, що трапилась на системі ЦЕ, ГВ (або ХВ), згідно якого встановлено, що Причиною залиття, трапилась аварія на системі централізованого гарячого водопостачання у санвузлі квартири № 114 в період підключення житлового будинку до централізованого гарячого водопостачання, після проведення працівниками КП «Київтеплоенерго» робіт із заміни зовнішніх теплових мереж (опалення та гарячого водопостачання), внаслідок чого відбулось залиття. У квартирі № 114 (15 поверх) інженерні мережі закриті декоративним коробом та облицьовані керамічною плиткою, чим ускладнено доступ до мережі. Причиною залиття, аварії, що трапилась на системі гарячого водопостачання, стало пошкодження трубопроводів гарячого водопостачання. Щонайменше з 2015 року мешканці вказаної квартири не були забезпечені послугою централізованого гарячого водопостачання належної якості, у зв`язку з пошкодженням зовнішніх циркуляційних мереж гарячого водопостачання. До 25 серпня 2020 року КП «Київтеплоенерго» проведено роботи із заміни ділянки зовнішньої циркуляційної мережі гарячого водопостачання та розпочато циркуляцію теплоносія по відновленій мережі. Роботи з відновлення гарячого водопостачання та циркуляцію мережі у житловому будинку № 12 - Л, на проспекті Академіка Корольова проводилось КП «Київтеплоенерго» без офіційного повідомлення КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району в м. Києва». Подача теплоносія відновленій ділянці здійснено працівниками КП «Київтеплоенерго» шляхом відкриття запірної арматури циркуляційної мережі у підвальному приміщенні будинку без присутності представників управителя (а.с. 17, 18).
Також було складено дефектний акт на ремонт кв. АДРЕСА_4 після залиття квартири в якому визначено найменування робіт та витрат (а.с. 19).
Власник квартири № 114 ОСОБА_2 звертався до керівника ЖЕД та керівника КП по утриманню житлового господарства у Святошинському районі м. Києва, в якому вимагав привести акт про затоплення у відповідність видаливши з нього недостовірні та неправдиві факти. Провести ремонт труби у багатоквартирному будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_5 . Визначити суму матеріальної шкоди, яка в результаті прориву труби гарячого водопостачання нанесена мешканцям багатоквартирному розташованому за адресою: АДРЕСА_5 . Оплатити матеріальну шкоду, яка в результаті прориву водопостачання була нанесена мешканцям у багатоквартирному будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_5 (а.с. 20).
Згідно звіту №05-10.2020 про оцінку вартості матеріальних збитків, що виникли внаслідок залиття житлових приміщень за адресою: АДРЕСА_7 , вартість збитку, завданого внаслідок залиття майна, складає - 66 624,66 грн. (а.с. 21-78).
Згідно квитанції №0.0.1895598312.1 від 2020-11-06 ОСОБА_1 сплатила 3 000,00 грн за проведення оцінки вартості матеріальних збитків АДРЕСА_7 (а.с. 81).
Представник позивача звернулася до ОСОБА_2 звернулася із вимогою від 13 листопада 2020 року із вимогою про відшкодування шкоди, внаслідок затоплення квартири № 103 у розмірі 20 000,00 грн (а.с. 101-104).
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09 травня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди задоволено. Стягнено з Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 66 624, 66 грн на відшкодування матеріальної шкоди, витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 грн, витрат на професійну правничу допомогу - 15 000 грн, витрат, пов`язаних із залученням експертів та проведенням експертизи 3 000 грн. (а.с. 105-114).
Постановою Київського апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2024 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 09 травня 2023 року скасовано і ухвалено нове судове рішення. В позові ОСОБА_1 до Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди відмовлено (а.с. 115-135).
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги мотивував своє рішення тим, позивачеві була завдана майнова шкода внаслідок бездіяльності та неналежного виконання обов`язків КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» щодо утримання будинку. Таким чином, суд першої інстанції встановив, що позивачем доведено розмір завданої шкоди, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття нежитлового приміщення, а відповідачами не спростовано і не доведено відсутність вини, тому завдана шкода позивачу підлягає відшкодуванню відповідачем.
Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції в частині покладення обов`язку на КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» відшкодувати заподіяну позичці шкоду з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції в частині покладення на КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва»  відшкодувати позивачу заподіяну шкоду відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.
Зміст апеляційної скарги свідчить, що судове рішення оскаржується лише в частині задоволених вимог про стягнення завданої шкоди, внаслідок залиття квартири лише з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва». В іншій частині судове рішення не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не переглядається.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).
Відповідно до положень статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Відповідно до положень статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує.
Відповідно до положень статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із статтею 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Правилами утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17 травня 2005 року (далі - Правил) встановлено правовий статус балансоутримувача будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач), згідно з яким - це власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV (далі - Закон) та Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу І передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.
Статтею 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що балансоутримувач зобов`язаний: забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил; забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі.
Саме на балансоутримувача будинку покладено обов`язок утримувати внутрішньобудинкові мережі у належному технічному стані; здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт; здійснювати технічний огляд жилих будинків, що включає проведення планових та позапланових оглядів з метою визначення технічного і санітарного стану, виявлення несправностей і прийняття рішень щодо їх усунення, а також визначення готовності будинків до експлуатації в наступний період; здійснювати профілактичне обслуговування системи водопроводу, каналізації та гарячого водопостачання у житлових будинках кожні 3-6 місяців визначений Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій.
Системний аналіз матеріалів справи дає підстави для висновку, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про покладення відповідальності за шкоду, спричинену залиттям квартири позивачу, саме на КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» та ОСОБА_2 , оскільки відповідальність за належне утримання пошкоджених систем лежить саме на вказаному комунальному підприємстві, що також узгоджується із положеннями Договору від 18 березня 2020 року, де вказано, що балансоутримувач зобов`язаний утримувати спільне майно багатоквартирного будинку виконувати  санітарно-технічні роботи, обслуговувати внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, а обов`язок по утриманню санітарно-технічних приладів (кранів, труб, що знаходяться у квартирі) у належному стані покладено на власника квартири.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині правомірності стягнення з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» матеріальної шкоди, внаслідок залиття квартири у розмірі 33 312, 33 грн та витрати на проведення та складання звіту про оцінку збитків 1 500 грн апеляційний суд керується наступним.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Статтею 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.
Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
Відповідач не спростував доказами відсутність своєї вини у залитті квартири позивачки, клопотання про проведення відповідних судових експертиз, а саме на предмет визначення причин залиття квартири позивачки не заявив та не надав інших доказів на підтвердження своїх заперечень, хоча це є її процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.
Встановивши, що позивачка довела завдану їй шкоду, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивачки, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що завдані позивачці збитки підлягають відшкодуванню.
Згідно звіту №05-10.2020 про оцінку вартості матеріальних збитків, що виникли внаслідок залиття житлових приміщень, вартість матеріального збитку становить 66 624,66 грн.
З урахуванням того, що при розгляді справи встановлено склад цивільного правопорушення, за наявності якого наступає відповідальність заподіювача шкоди, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки про відшкодування матеріальної шкоди.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що звіт про оцінку вартості матеріальних збитків, що виникли внаслідок залиття житлових приміщень, не є належним та допустимим доказом та підготовлений з порушеннями вимог чинного законодавства, а отже не відповідає критерію належності та допустимості доказів, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п.2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального  господарства від 17 травня 2005 №76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, форма якого передбачена додатком № 4.
Акт про залиття - це відповідний документ, який підтверджує подію, що трапилась. Цей документ складається комісією та затверджується балансоутримувачем, власником приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд або іншою особою, що обслуговує відповідний будинок.
Згідно Додатку №4 в акті повинні бути відображені: дата складання акту (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.
З підстав вищевикладеного, колегія суддів доходить до висновку, що акт залиття квартири є належним та допустимим доказом по справі, позаяк у вказаному акті зазначені всі обов`язкові відомості, а саме: дата та місце складання; члени комісії, що складають акт; місце, де трапилося залиття; подія, що трапилася; наслідки залиття, а також причини залиття, отже даний акт в загальному відповідає вимогам Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, і є належним доказом по справі.
Крім того акт є первинним документом, що засвідчує факт певної події.
Колегія суддів апеляційного суду відхиляє доводи апелянта, що відповідач не є балансоутримувачем будинку, оскільки розпорядженням Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації № 58 від 06 лютого 2015 року «Про передачу та закріплення житлового і нежитлового фонду за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» яким закріплено на праві господарського відання за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» житловий та нежитловий фонд, зазначений в пункті 1 цього розпорядження, з додатком №1 «Перелік житлового і нежитлового фонду, який передається з балансу КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» та закріплюється на праві господарського відання за КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», яким підтверджується факт передачі на баланс відповідача вказаного будинку.
Таким чином апеляційний суд погоджується з висновками суду першої щодо стягнення матеріальної шкоди з комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києві» в розмірі 33 312,33 грн, оскільки відповідачем своєї вини у залитті квартири позивачки не спростовано.
Отже з урахуванням того, що при розгляді справи встановлено склад цивільного правопорушення, за наявності якого наступає відповідальність заподіювача шкоди, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки про відшкодування матеріальної шкоди.
Інші наведені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення скаржником норм процесуального закону.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому вважає дане рішення суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу такою, що повинна бути залишена без задоволення.
Відповідно до положень статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» в частині стягнення шкоди завданої, внаслідок залиття та витрат на проведення та складання звіту про оцінку збитків з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» залишити без задоволення, а рішення Святошинського районного суду міста Києвавід 20 грудня 2024 року в цій частині  залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню відповідно до норм п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.
 
Судді : 
 
              _______________                ________________                 ______________
              М.А.Яворський                  Т.Ц.Кашперська                   В.О.Фінагеєв