У Х В А Л А
25 березня 2025 року
м. Київ
справа № 452/201/20
провадження № 61-3543ск25
 
Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М.,
розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 11 жовтня 
2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 20 лютого 
2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 про 
перегляд рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області 
від 05 лютого 2020 року за нововиявленими та виключними обставинами у справі №452/201/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
ВСТАНОВИВ: 
19 березня 2025 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний Суд» направив до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 11 жовтня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 20 лютого 2025 року.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду справи визначено суддю-доповідача Ігнатенка В. М.
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, з огляду на наступне.
У статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) встановлені вимоги щодо форми і змісту касаційної скарги.
Пунктом 6 частини другої статті 392 ЦПК України встановлено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено клопотання особи, яка подає скаргу.
У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 11 жовтня 
2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 20 лютого 
2025 року, однак не вказує, яке судове рішення має ухвалити касаційний суд за наслідками перегляду оскаржуваних судових рішень.
Повноваження суду касаційної інстанції визначені статтею 409 ЦПК України.
Згідно з частиною першою статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право:
1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення;
2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду;
3) скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд;
4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині;
5) скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині;
6) у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині;
7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-6 частини першої цієї статті.
Заявнику необхідно надіслати до суду касаційної інстанції нову редакцію касаційної скарги, зазначивши прохальну частину касаційної скарги, з урахуванням статті 409 ЦПК України.
Пунктом 3 частини першої статті 392 ЦПК України передбачено, що 
у касаційній скарзі повинного бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).
У касаційній скарзі заявник не зазначає відомості про відповідача - ОСОБА_2 .
Пунктом 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України встановлено, що до касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга та додані матеріали подаються до суду в електронній формі через електронний кабінет. У разі подання скарги та доданих матеріалів в електронній формі через електронний кабінет до неї додаються докази надсилання її копії та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.
Згідно із пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Верховний Суд зазначає, що заявник не виконав вказані вимоги та не зазначив конкретні норми матеріального чи процесуального права, які, на його думку, порушенні судами.
Тому, заявнику необхідно подати нову редакцію касаційної скарги  в якій уточнити: 1) прохальну частину касаційної скарги, з урахуванням статті 409 ЦПК України; 2) уточнити відомості щодо осіб, які беруть участь у справі та надати докази направлення надсилання її всім учасникам справи;
3) зазначити конкретні норми матеріального чи процесуального права, які, на його думку, порушені судами при ухваленні оскаржуваних судових рішень.
Касаційну скаргу заявника необхідно залишити без руху з наданням можливості усунути вищевказані недоліки.
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 11 жовтня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 20 лютого 2025 року залишити без руху, надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали щодо оформлення касаційної скарги відповідно до статті 392 ЦПК України касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                    В. М. Ігнатенко