ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

09 червня 2025 року	  м. Одеса	Справа № 916/4116/24	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Богацької Н.С.
суддів: Діброви Г.І., Принцевської Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Ізмаїльський виноробний завод»
на рішення Господарського суду Одеської області від 13.01.2025, ухвалене суддею Смелянець Г.Є., м. Одеса, повний текст рішення складено та підписано 20.01.2025
у справі № 916/4116/24
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Південний регіональний депозитарно-торговий фондовий центр»
до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Ізмаїльський виноробний завод»
про: стягнення 88204,60 грн,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Південний регіональний депозитарно-торговий фондовий центр» (далі ТОВ «Південний регіональний депозитарно-торговий фондовий центр») звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Ізмаїльський виноробний завод» (далі ПрАТ «Ізмаїльський виноробний завод»), в якому просило суд стягнути з останнього 88204,60 грн, з яких: 82000 грн основного боргу, 4191,15 грн інфляційних втрат та 2013,45 грн штрафних санкцій.
Позов мотивований неналежним виконання відповідачем приййнятих на себе зобов`язань за укладеним між сторонами 18.01.2001 договором про надання депозитарних послуг емітенту цінних паперів, випущених у бездокументарній формі, № 2-ЕМ/2001 в частині повної та своєчасної оплати наданих позивачем послуг зі зберігання цінних паперів.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 13.01.2025 у справі № 916/4116/24 позов ТОВ «Південний регіональний депозитарно-торговий фондовий центр» задоволено повністю, вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Місцевий господарський суд виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог.
Не погодившись з рішенням суду, ПрАТ «Ізмаїльський виноробний завод» подало на нього апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування доводів та вимог апеляційної скарги відповідач посилається на ненадання позивачем належних та допустимих доказів (первинних документів), які б свідчили про надання ним послуг відповідачу.
Зокрема, скаржник зазначає, що надані позивачем акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) не підписані замовником, тобто роботи відповідачем прийняті не були, а вказані акти не можуть бути належними та допустимими доказами про виконання робіт (надання послуг) по договору.
Крім того, скаржник наголошує, що в порушення умов договору за спірний період позивач не виконував взяті на себе зобов`язання по договору з: проведення організації загальних зборів акціонерів Емітента; оформлення внутрішніх документів, які відповідають діючому чинному законодавству України та регулюють діяльність Емітента щодо випуску та обігу цінних паперів; оформлення глобального сертифікату Емітента для депонування його у Депозитарія; оформлення всіх необхідних документів для Емітента у відповідності з Регламентом здійснення професійної депозитарної діяльності Депозитарію по обслуговуванню клієнтів депозитарної системи ВАТ Міжрегіональний фондовий союз; надання інформаційної, методичної та консультаційної підтримки по питанням обігу цінних паперів та розвитку інфраструктури фондового ринку Україні. 
Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду справи визначено судову колегію у складі головуючого судді Богацької Н.С., Діброви Г.І., Принцевської Н.М.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.02.2025 витребувано у Господарського суду Одеської області матеріали даної справи та відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою до надходження даної справи з суду першої інстанції.
17.02.2025 матеріали даної справи надійшли до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.02.2025 апеляційну скаргу ПрАТ «Ізмаїльський виноробний завод» залишено без руху як таку, що не відповідає вимогам ст. 258 ГПК України, встановлено йому 10-ти денний строк з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання суду доказів сплати судового збору у розмірі 3633,60 грн (за належними реквізитами).
10.03.2025 від ПрАТ «Ізмаїльський виноробний завод» надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано платіжну інструкцію від 07.03.2025 № 1866 на суму 3636 грн.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.03.2025 за апеляційною скаргою ПрАТ «Ізмаїльський виноробний завод» на рішення Господарського суду Одеської області від 13.01.2025 у справі № 916/4116/24 відкрито апеляційне провадження, вирішено здійснювати її розгляд в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, встановлено ТОВ «Південний регіональний депозитарно-торговий фондовий центр» строк до 04.04.2025 для подання відзиву на апеляційну скаргу (з належними доказами його направлення відповідачу) та роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до ст. 170 ГПК України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи. 
01.04.2025 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про її безпідставність та необґрунтованість, зокрема, що позивач систематично звертався до відповідача з вимогою підписати акти здачі-прийняття робіт (наданих послуг), а також сплатити рахунки на оплату, проте ці вимоги відповідачем ігноруються. Так, укладений між сторонами договір дійсно містить ряд послуг, які можуть надаватись відповідачеві, та у випадку їх виконання, вони підтверджувались би також актами здачі-прийняття послуг. Однак, спірні рахунки виставлялись виключно за зберігання цінних паперів. Відповідач раніше (з моменту укладання договору) такі послуги оплачував, проте з невідомих для позивача причин з 31.07.2020 відповідач в односторонньому порядку припинив здійснювати розрахунки, хоча сам договір не було розірвано. 
Будь-яких інших заяви чи клопотань від учасників справи не надходило.
Дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів цієї справи, 18.01.2001 між Закритим акціонерним товариством «Південний регіональний депозитарно-конвертаційний центр «Фондовий банк» (нині – ТОВ «Південний регіональний депозитарно-торговий фондовий центр», Зберігач, позивач) та Закритим акціонерним товариством «Ізмаїльський винзавод» (нині - ПрАТ «Ізмаїльський виноробний завод», Емітент, відповідач) укладено договір №2-ЕМ/2001 про надання депозитарних послуг емітенту цінних паперів, випущених у бездокументарній формі, згідно з п. 1.1. та 1.2. якого Емітент доручає, а Зберігач зобов`язується надавати Емітенту послуги щодо надання емітенту цінних паперів, випущених у бездокументарній формі, депозитарні послуги, в тому числі: проведення організації загальних зборів акціонерів Емітента; оформлення внутрішніх документів, які відповідають діючому чинному законодавству України та регулюють діяльність Емітента щодо випуску та обігу цінних паперів; оформлення глобального сертифікату Емітента для депонування його у Депозитарія; оформлення всіх необхідних документів для Емітента у відповідності з Регламентом здійснення професійної депозитарної діяльності Депозитарію по обслуговуванню клієнтів депозитарної системи ВАТ «Міжрегіональний фондовий союз»; представлення інтересів Емітента у Депозитарію ВАТ «Міжрегіональний фондовий союз», в тому числі відкрити рахунок у цінних паперах, депонувати глобальний або тимчасовий сертифікат та від імені Емітента надавати розпорядження на виконання облікових операцій (ЗАРАХУВАТИ, СПИСАТИ, ПЕРЕКАЗАТИ ЦІННІ ПАПЕРИ); відкриття рахунків ДЕПО для акціонерів Емітента, власників його цінних паперів (надалі - ЦП) на підставі документів, які уповноважують Емітента на такі дії; зарахування цінних паперів, у бездокументарній формі, що належать власникам, акціонерам Емітента, для яких відкрито рахунки у Зберігача; проведення обліку депонованих ЦП та обліку прав власності на них; надання інформаційної, методичної та консультаційної підтримки по питанням обігу цінних паперів та розвитку інфраструктури фондового ринку Україні. При необхідності на окремі види операцій сторони можуть укладати (підписувати) окремі додаткові угоди.
Відповідно до п. 2.3 договору Емітент зобов`язується вчасно оплачувати послуги Зберігача, які зазначені у ст. 1 даного договору, в тому числі за відкриття рахунків ДЕПО власникам ЦП та зберігання ЦП акціонерів Емітента на рахунках ДЕПО.
Згідно з п.3.1 договору оплата послуг Зберігача здійснюється згідно до встановлених тарифів (ст. 6 цього договору) на підставі рахунків, виставлених Емітенту Зберігачем, на протязі 3-х банківських днів.
Оплата за відкриття рахунків власникам ЦП здійснюється Емітентом протягом 3-х місяців з моменту набуття чинності цього договору (п.3.2 договору).
Пунктом 3.3 договору передбачено, що у разі прострочення платежу Емітент сплачує пеню в розмірі 0,5% від несплаченої суми за кожній день прострочення.
Згідно з п.п. 5.1, 5.2 договору договір набуває чинності з моменту його підписання. Строк дії договору - невизначений.
Статтею 6 договору сторони узгодили розцінки на депозитарні послуги, що діють на момент підписання договору.
В матеріалах цієї справи містяться наступні акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) на загальну суму 82000 грн: 
- № 0000191 від 31.07.2020 на суму 2000 грн (а.с.27);
- № 0000223 від 31.08.2020 на суму 2000 грн (а.с.28);
- № 0000252 від 30.09.2020 на суму 2000 грн (а.с.29);
- № 0000288 від 31.10.2020 на суму 2000 грн (а.с.30);
- № 0000328 від 30.11.2020 на суму 2000 грн (а.с.31);
- № 0000355 від 31.12.2020 на суму 2000 грн (а.с.32);
- № 0000007 від 31.01.2021 на суму 2000 грн (а.с.33);
- № 0000034 від 28.02.2021 на суму 2000 грн (а.с.34);
- № 0000065 від 31.03.2021 на суму 2000 грн (а.с.35);
- № 0000105 від 30.04.2021 на суму 2000 грн (а.с.36);
- № 0000140 від 31.05.2021 на суму 2000 грн (а.с.37);
- № 0000167 від 30.06.2021 на суму 2000 грн (а.с.38);
- № 0000208 від 31.07.2021 на суму 2000 грн (а.с.39); 
- № 0000209 від 31.08.2021 на суму 2000 грн (а.с.40);  
- № 0000261 від 30.09.2021 на суму 2000 грн (а.с.41);  
- № 0000296 від 31.10.2021 на суму 2000 грн (а.с.42);  
- № 0000322 від 30.11.2021 на суму 2000 грн (а.с.43);   
- № 0000351 від 31.12.2021 на суму 2000 грн (а.с.44);   
- № 0000005 від 31.01.2022 на суму 2000 грн (а.с.45);
- № 0000034 від 28.02.2022 на суму 2000 грн (а.с.46);
- № 0000067 від 31.03.2022 на суму 2000 грн (а.с.47);
- № 0000098 від 30.04.2022 на суму 2000 грн (а.с.48);
- № 0000128 від 31.05.2022 на суму 2000 грн (а.с.49);
- № 0000157 від 30.06.2022 на суму 2000 грн (а.с.50); 
- № 0000194 від 31.07.2022 на суму 2000 грн (а.с.51); 
- № 0000223 від 31.08.2022 на суму 2000 грн (а.с.52); 
- № 0000249 від 30.09.2022 на суму 2000 грн (а.с.53); 
- № 0000282 від 31.10.2022 на суму 2000 грн (а.с.54);
- № 0000316 від 30.11.2022 на суму 2000 грн (а.с.55); 
-  № 0000341 від 31.12.2022 на суму 2000 грн (а.с.56); 
- № 0000010 від 31.01.2023 на суму 2000 грн (а.с.57); 
- № 0000037 від 28.02.2023 на суму 2000 грн (а.с.58); 
- № 0000066 від 31.03.2023 на суму 2000 грн (а.с.59); 
- № 0000094 від 30.04.2023 на суму 2000 грн (а.с.60); 
- № 0000122 від 31.05.2023 на суму 2000 грн (а.с.61); 
- № 0000153 від 30.06.2023 на суму 2000 грн (а.с.62); 
- № 0000179 від 31.07.2023 на суму 2000 грн (а.с.63); 
- № 0000469 від 31.08.2023 на суму 2000 грн (а.с.64); 
- № 0000499 від 30.09.2023 на суму 2000 грн (а.с.65); 
- № 0000526 від 31.10.2023 на суму 2000 грн (а.с.66); 
- № 0000554 від 30.11.2023 на суму 2000 грн (а.с.67).
Частина з вищевказаних актів відповідачем не підписана.
В матеріалах цієї справи міститься оборотно-сальдова відомість по рахунку відповідача з 31.07.2020 по 02.09.2024 із зазначенням про загальну суму заборгованості у розмірі 82000 грн (а.с.68); картка рахунку: 361 по контрагенту: ПрАТ «Ізмаїльський виноробний завод» за 31.07.2020 - 02.09.2024 із зазначенням про загальну суму заборгованості станом на 02.09.2024 у розмірі 82000 грн (а.с.70-77); 
Позивач направив на адресу відповідача претензію № 2/1509/2023 (а.с.85), в якій вимагав сплатити заборгованість за договором (станом на момент напралення претензії заборгованість становила 76000 грн).
В матеріалах цієї справи містяться докази направлення вищевказаної претензії на адресу відповідача – 68640, Одеська область, Ізмаїльській р-н, смт. Суворове, вул. Лиманська, 18,, а саме опис вкладення у цінний лист (а.с.86) та поштова накладна (а.с.87).
Позивач направив на адресу відповідача вимогу щодо підписання документів по договору № 1/1509/2023 (а.с.85), до якої були додані відповідні рахунки на оплату та акти здачі-прийняття робіт (наданих послуг).
В матеріалах цієї справи містяться докази направлення вищевказаних рахунків на оплату на адресу відповідача – 68640, Одеська область, Ізмаїльській р-н, смт. Суворове, вул. Лиманська, 18, а саме опис вкладення у цінний лист (а.с.93) та поштова накладна (а.с.94).
Вищевказані вимога та претензія відповідач залишив без відповіді та задоволення.
Предметом позову у даній справі є вимоги ТОВ «Південний регіональний депозитарно-торговий фондовий центр» стягнути з ПрАТ «Ізмаїльський виноробний завод» 88204,60 грн (82000 грн основного боргу, 4191,15 грн інфляційних втрат та 2013,45 грн штрафних санкцій) з підстав неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за укладеним між сторонами договором в частині повної та своєчасної сплати вартості наданих позивачем послуг зі зберігання цінних паперів за період з липня 2020 по листопад 2023 року.
Задовольняючи позов, місцевий господарський суд виходи з його обґрунтованості та доведеності.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.
Згідно з приписами ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.
Частиною першою статті 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 Господарського кодексу України).
В силу частин першої, четвертої статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору, зокрема, на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.
Частиною сьомою статті 179 Господарського кодексу України унормовано, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.
За умовами частини першої статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).
Правові засади функціонування депозитарної системи України, порядок реєстрації та підтвердження прав на емісійні цінні папери та прав за ними у системі депозитарного обліку цінних паперів, а також порядок проведення розрахунків за правочинами щодо емісійних цінних паперів регламентовані Законом України "Про депозитарну систему України".
Відповідно до пунктів 1, 5 частини першої статті 1 Закону України "Про депозитарну систему України" власник рахунка у цінних паперах – особа, якій професійним учасником депозитарної системи України та/або Національним банком України відкрито рахунок у цінних паперах, а депозитарна діяльність – діяльність професійних учасників депозитарної системи України та Національного банку України щодо надання послуг із зберігання та обліку цінних паперів, обліку і обслуговування набуття, припинення та переходу прав на цінні папери і прав за цінними паперами та обмежень прав на цінні папери на рахунках у цінних паперах депозитарних установ, емітентів, депозитаріїв-кореспондентів, осіб, які провадять клірингову діяльність, депонентів, номінальних утримувачів, здійснення обліку часток товариств з обмеженою відповідальністю та товариств з додатковою відповідальністю, а також надання інших послуг, які відповідно до цього Закону мають право надавати професійні учасники депозитарної системи України.
Згідно зі статтею 4 Закону України "Про депозитарну систему України" система депозитарного обліку цінних паперів (далі - система депозитарного обліку) – сукупність інформації, записів про емісійні цінні папери (вид із зазначенням типу, номінальна вартість і кількість, реєстр кодів цінних паперів (міжнародних ідентифікаційних номерів цінних паперів), обмеження обігу тощо) на рахунках у цінних паперах власників таких рахунків; інформації про емітентів; про власників цінних паперів, які мають права за цінними паперами та права на цінні папери; про обмеження прав на цінні папери та прав за цінними паперами; про осіб, уповноважених власниками цінних паперів (управителів, заставодержателів, інших осіб, наділених відповідними правами щодо цінних паперів); про номінальних утримувачів; інші дані, що дають змогу ідентифікувати емісійні цінні папери і зазначених осіб; інша передбачена законодавством інформація. Набуття і припинення прав на цінні папери і прав за цінними паперами здійснюються шляхом фіксації відповідного факту в системі депозитарного обліку. У системі депозитарного обліку реєструються обмеження прав на цінні папери. У системі депозитарного обліку можуть реєструватися обмеження прав за цінними паперами у випадках та в порядку, встановлених Комісією.
Рахунок у цінних паперах депонента відкривається депозитарною установою на підставі договору про обслуговування рахунка в цінних паперах власнику цінних паперів, співвласникам цінних паперів або нотаріусу, на депозит яких внесено цінні папери, а також самій депозитарній установі (на підставі наказу керівника цієї депозитарної установи) або Національному банку України відповідно до законодавства. Договір про обслуговування рахунка в цінних паперах укладається між депонентом та депозитарною установою, відповідно до якого депозитарна установа в установленому Комісією порядку на рахунку у цінних паперах веде облік цінних паперів, що належать власникові, співвласникам цінних паперів, у разі зарахування цінних паперів на депозит нотаріуса - відповідному кредиторові, а також облік прав зазначених осіб на цінні папери, що обліковуються на певному рахунку у цінних паперах, та обмеження таких прав (частина перша статті 5 Закону України "Про депозитарну систему України").
Положеннями частини першої статті 6 Закону України "Про депозитарну систему України" передбачено, що депозитарний облік цінних паперів – облік цінних паперів, прав на цінні папери та їх обмежень на рахунках у цінних паперах (далі - депозитарний облік). Депозитарний облік у системі депозитарного обліку цінних паперів ведеться у кількісному виразі. При цьому облік прав на цінні папери конкретного власника ведеться виключно депозитарними установами (крім обліку прав на цінні папери, які обліковуються на рахунку номінального утримувача), Національним банком України у визначених цим Законом випадках і депозитаріями-кореспондентами, номінальними утримувачами чи їх клієнтами, а облік цінних паперів і прав за цінними паперами - виключно Центральним депозитарієм або Національним банком України.
Згідно з положеннями частини першої статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Зобов`язання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).
Укладаючи правочин сторони останнього мають право очікувати на те, що все, що обумовлено цим правочином, буде виконано контрагентом зацікавленої сторони. Зазначене випливає з норми статті 629 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а також відповідає загальноприйнятому принципу pacta sunt servanda.
Як зазначалося вище, підставою для звернення з позовом у даній справі визначено наявність у відповідача заборгованості перед позивачем за договором, у зв`язку з чим, беручи до уваги предмет доказування у цьому спорі, господарському суду під час розгляду справи необхідно встановити обставину наявності/відсутності такої заборгованості та її розмір (у разі наявності), при цьому відповідна обставина має бути встановлена виходячи з наявних у матеріалах справи належних та допустимих доказів, які відображають реальні господарські операції за вказаним правочином та зміст таких операцій.
Умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у сторін договору первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв`язок між фактом придбання товару/роботи/послуги і подальшою господарською діяльністю.
Південно-західний апеляційний господарський суд зауважує на тому, що господарська операція пов`язана не з самим фактом підписання договору, а з фактом руху активів суб`єкта господарювання та руху його капіталу, натомість сам по собі договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку, оскільки останній свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання.
Водночас визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, а тому суду у розгляді даної справи, окрім обставин оформлення первинних документів, необхідно дослідити факт наявності або відсутності реального руху активів (зокрема, не лише факт відкриття рахунку у цінних паперах, але і реальне використання цього рахунку для зберігання цінних паперів).
Як зазначалося вище, на виконання договору позивачем було оформлено та направлено відповідачу для підписання акти та рахунки за період з липня 2020 по листопад 2023 року.
Частину актів відповідач підписав без жодних зауважень, проте інша частина залишалась не підписаною. Так, непідписаними з боку відповідача залишилися наступні акти:
- № 0000252 від 30.09.2020 на суму 2000 грн (а.с.29);
- № 0000007 від 31.01.2021 на суму 2000 грн (а.с.33);
- № 0000034 від 28.02.2021 на суму 2000 грн (а.с.34);
- № 0000005 від 31.01.2022 на суму 2000 грн (а.с.45);
- № 0000034 від 28.02.2022 на суму 2000 грн (а.с.46);
- № 0000067 від 31.03.2022 на суму 2000 грн (а.с.47);
- № 0000098 від 30.04.2022 на суму 2000 грн (а.с.48);
- № 0000128 від 31.05.2022 на суму 2000 грн (а.с.49);
- № 0000157 від 30.06.2022 на суму 2000 грн (а.с.50);
- № 0000194 від 31.07.2022 на суму 2000 грн (а.с.51);
- № 0000223 від 31.08.2022 на суму 2000 грн (а.с.52);
- № 0000249 від 30.09.2022 на суму 2000 грн (а.с.53);
- № 0000282 від 31.10.2022 на суму 2000 грн (а.с.54);
- № 0000316 від 30.11.2022 на суму 2000 грн (а.с.55);
- № 0000341 від 31.12.2022 на суму 2000 грн (а.с.56);
- № 0000010 від 31.01.2023 на суму 2000 грн (а.с.57);
- № 0000037 від 28.02.2023 на суму 2000 грн (а.с.58);
- № 0000066 від 31.03.2023 на суму 2000 грн (а.с.59);
- № 0000094 від 30.04.2023 на суму 2000 грн (а.с.60);
- № 0000122 від 31.05.2023 на суму 2000 грн (а.с.61);
- № 0000153 від 30.06.2023 на суму 2000 грн (а.с.62);
- № 0000179 від 31.07.2023 на суму 2000 грн (а.с.63);
- № 0000469 від 31.08.2023 на суму 2000 грн (а.с.64);
- № 0000499 від 30.09.2023 на суму 2000 грн (а.с.65);
- № 0000526 від 31.10.2023 на суму 2000 грн (а.с.66);      
- № 0000554 від 30.11.2023 на суму 2000 грн (а.с.67).
Водночас, судом апеляційної інстанції враховується, що передання та прийняття робіт (послуг) на підставі підписаного в односторонньому порядку акта і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт (надання послуг) за договором (угодою) у разі неотримання обґрунтованої відмови замовника про підписання такого акту та, відповідно, прийняття робіт (послуг). 
Крім того, виконавець робіт (надавач послуг) не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта здачі-прийняття робіт (надання послуг), а має лише констатувати факт відмови від підписання останнього за відсутності належних підстав для цього.
Частиною 3 ст. 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Принцип змагальності сторін полягає в тому, що сторони у процесі зобов`язані в процесуальній формі довести свою правоту, за допомогою поданих ними доказів переконати суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень.
Отже, даний принцип забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладення тягаря доказування на сторони.
Частиною 1 ст. 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 79 ГПК України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Колегія суддів наголошує на тому, що у матеріалах справи відсутні та відповідачем до місцевого господарського суду не подано жодного доказу на спростування факту надання позивачем послуг за договором у спірний період. 
Зокрема, відповідач не надав позивачеві мотивованої відмови від підписання певної частини актів, не висловив жодних заперечень щодо факту зберігання цінних паперів, вартості такого зберігання тощо.
Таким чином, враховуючи безпідставне ухилення відповідача від підписання вищенаведених актів депозитарних послуг за договором та керуючись стандартом більшої переконливості (за яким висновок про існування певного факту з урахуванням досліджених доказів видається вірогіднішим, аніж протилежний), колегія суддів доходить висновку про те, що докази, надані позивачем на підтвердження обставин надання відповідачу послуг зі зберігання цінних паперів у тому числі в ці місяці, за які відповідач ухилився від підписання актів приймання-передачі послуг, є більш вірогідними, ніж докази, надані відповідачем на спростування цих обставин. 
Доводи скаржника про те, що в порушення умов договору за спірний період позивач не виконував взяті на себе зобов`язання по договору (з: проведення організації загальних зборів акціонерів Емітента; оформлення внутрішніх документів, які відповідають діючому чинному законодавству України та регулюють діяльність Емітента щодо випуску та обігу цінних паперів; оформлення глобального сертифікату Емітента для депонування його у Депозитарія; оформлення всіх необхідних документів для Емітента у відповідності з Регламентом здійснення професійної депозитарної діяльності Депозитарію по обслуговуванню клієнтів депозитарної системи ВАТ Міжрегіональний фондовий союз; надання інформаційної, методичної та консультаційної підтримки по питанням обігу цінних паперів та розвитку інфраструктури фондового ринку Україні) колегія суддів відхиляє, оскільки за умовами укладеного між сторонами договору ці послуги, про невиконання яких посилається відповідач, є додатковими послугами, які можуть узгоджуватися сторонами шляхом укладання (підписання) окремих додаткових угод. Натомість, предметом позову у даній справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача вартості послуг за зберігання цінних паперів, а не тих, про які посилається відповідач.
Таким чином, оцінивши подані докази, враховуючи що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, місцевий господарський суд дійшов цілком обґрунтованого висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Враховуючи, що доводи і вимоги апеляційної скарги не підтверджують наявність обставин, які згідно зі ст. 277 ГПК України визначені в якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з апеляційним переглядом, підлягають віднесенню на скаржника.
Керуючись статтями 129, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Ізмаїльський виноробний завод» залишити без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 13.01.2025 у справі № 916/4116/24 - без змін.
Постанова суду є остаточною і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя                                                             Н.С. Богацька

Судді                                                                                 Г.І. Діброва

          Н.М. Принцевська