КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 754/14550/24
провадження № 22-ц/824/5918/2025
 
ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
 
08 квітня 2025 року                                                                                               м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:
судді - доповідача Кирилюк Г. М.
суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.
при секретарі Черняк Д. Ю. 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, за апеляційної скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 15 листопада 2024 року в складі судді  Скрипки О. І.,
 
встановив:
 
15.10.2024 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Посилалась на  ті підстави,  що  22 грудня  2007 року  зареєструвала  шлюб  з  відповідачем. В шлюбі  народились  діти - ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1   та ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Зазначала, що  з відповідачем відсутні  спільні  інтереси,  наявні  різні погляди  на життя,  відсутнє  взаєморозуміння. Вони втратили почуття  любові  та поваги один  до одного, спільного  господарства не  ведуть. Подальше  спільне  життя і збереження  шлюбу неможливе.
24.10.2024 ОСОБА_1 подала заяву про зміну предмета позову, в якій просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем,   та стягнути з  ОСОБА_2    на  її  користь   аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1   та ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 ,  в розмірі  10 000  грн  н а одну  дитину. 
Зазначала, що  діти   проживають  разом  з нею  за  адресою:  АДРЕСА_1 .
Відповідач не цікавиться життям  дітей тривалий час,  не  сплачує кошти на їх утримання. Всі обов`язки по  вихованню  дітей вона  виконує  самостійно.    
Діти потребують  якісного, повноцінного харчування, одягу, належного  рівня  освіти  та розвитку.  
Орієнтовані  суми місячних  витрат  на  утримання  дітей: придбання  продуктів харчування  від  15 000  грн  до  20 000  грн;  оплата  послуг  репетиторів, гуртків від 2 000  грн  до 4 000  грн; придбання  нового  одягу, взуття,  послуги    перукаря від 5 000  грн  до  15 000  грн. 
Крім цього,  вона  орендує квартиру,  в якій  проживає разом з дітьми, вартість  оренди квартири становить 10 000  грн  на  місяць, комунальні  платежі   від 700 грн  до  3 000  грн (залежно  від  сезону).  
Відповідач, який   є здоровим та працездатним, зможе  сплачувати  аліменти    для  забезпечення  належного  рівня  життя  дітей.   Тривалий час відповідач офіційно безробітній, однак  працює неофіційно  та отримує кошти  за свою роботу. Відповідач  відмовляється  брати фінансову  участь  у вихованні  дітей, надіслав    цього  року на  двох дітей лише  100  грн. 
Враховуючи розрахунок  витрат на  утримання  дітей,  які вона  несе самостійно ( це  більше  40 000  грн), вважає за доцільне  просити  стягнення  з  відповідача  аліменти  у твердій грошовій сумі в розмірі  10 000  грн на одну  дитину. 
Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 15 листопада 2024 року позов задоволено частково.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 22 грудня 2007 року в Відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1861, розірвано.
Вирішено  стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3 196 грн щомісячно, починаючи з 24 жовтня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.
Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3 196 грн, щомісячно, починаючи з 24 жовтня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Ухвалюючи рішення про  часткове задоволення  позову   про  стягнення  аліментів в розмірі  по  3 196 грн  на  кожну дитину, суд   першої інстанції  керувався  вимогами ст. 182 СК  України та приписами ст. 180  СК  України та вважав,  що такий розмір  аліментів є виправданим  дійсними потребами дітей і не  призведе  до  порушення  прав відповідача.   
19.12.2024 ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Деснянського районного суду міста Києва від 15 листопада 2024 року в частині стягнення аліментів та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги про  стягнення  аліментів задовольнити в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що  суд першої інстанції  при прийнятті рішення  керувався лише  інтересами відповідача, а не  інтересами  та потребами дітей,  які мають  першочергове значення,  не  було  враховано  реальні  витрати,  необхідні  для забезпечення  належного  утримання  дітей,  що  свідчить  про неповне  та не всебічне  з`ясування  обставин справи. 
Відповідач  має   неофіційний дохід,  хороший стан  здоров`я, є особою працездатного  віку, у нього  відсутні  інші  особи на  утриманні,  а тому  є всі підстави для  надання  дітям не  мінімально  встановленої суми  аліментів,  а реально  необхідної,  яка є вищою  за 3 196 грн на  одну  дитину. 
Правом на надання відзиву на апеляційну  скаргу  відповідач не скористався.
В судовому засіданні ОСОБА_1   апеляційну  скаргу  підтримала  та просила  її задовольнити. 
ОСОБА_2   просив  відмовити в задоволенні  апеляційної скарги,  рішення  суду  першої інстанції залишити без змін.  
Пояснив,  що  він   працює  неофіційно,   має  дохід, який коливається  від  15 000  грн  до  25 000  грн   в місяць,   він не  має   у власності рухомого та нерухомого майна,  сплачувати  аліменти  в розмірі  по  10 000  грн  на  кожну  дитину  не  має  можливості. 
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом  встановлено,  що  сторони   перебували в зареєстрованому шлюбі з  22 грудня  2007 року,  є батьками неповнолітнього  сина  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  та малолітнього сина  ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Судом також  встановлено,  що сторони проживають  окремо, діти   проживають   разом з матір`ю та перебувають  на  її утриманні.  Відповідач  не  надає   систематичної матеріальної допомоги  на утримання дітей, яку останні потребують.  Враховуючи  майновий стан  сторін  суд дійшов  висновку про  часткове  задоволення  позову   та стягнення  з  відповідача  на користь  позивача аліментів на  утримання  дітей у розмірі   прожиткового  мінімуму  для дитини відповідного  віку  у розмірі, визначеному  законом  на  час звернення  до  суду  з даним позовом, а саме 3 196  грн  щомісячно,  починаючи  з 24 жовтня 2024 року   та до досягнення дітьми  повноліття. 
Рішення  суду  першої інстанції  в частині  розірвання  шлюбу  сторони не  оскаржують,  а тому  у вказаній частині  воно не  є предметом  апеляційного  розгляду. 
Апеляційний суд  погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині  визначення  розміру  аліментів на  утримання  дітей  в розмірі   прожиткового  мінімуму  з огляду на таке.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Частиною першою статті 3 цієї Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено право кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також відповідальність батьків або осіб, які їх заміняють, за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини.
Сімейним кодексом України визначено обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (частина друга статті 150) та конкретизовано, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку;  мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів ( частина  друга  статті 182 ) ;  суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (  частина   третя статті 182).
Статтею 180 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
При визначенні   розміру  аліментів  суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;  3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (  частина перша статті 182 СК України).
Відповідно  до  ч.1-3 ст.81  ЦПК  України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються   сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Позивач не  надана   належних та достатніх  доказів,  на  підставі  яких   було  б можливо зробити  висновок  про   те, що  за своїм  матеріальним становищем  відповідач  має  можливість   сплачувати аліменти на  утримання   дітей в розмірі  10  000  грн на кожну  дитину.
З огляду на вказану  обставину, а також відсутності  доказів  того,  що витрати  відповідача  перевищували його  заробіток (дохід), що останній  придбав нерухоме або рухоме майно за  відсутності джерела походження  коштів для його оплати, суд першої інстанції  дійшов  правильного висновку  про  визначенні  розміру  аліментів в межах розміру  прожиткового  мінімуму на  дитину  відповідного  віку. 
Надані  позивачем  докази на  підтвердження   її витрат  на  дітей    не  можуть  бути підставою для  задоволення   позову  в  оскаржуваній  частині  в повному обсязі,  оскільки  остання  не  надала  докази,  що  такі витрати   відповідач має  можливість нести. 
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Суд першої інстанції повно встановив обставини справи, оцінив надані докази, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушення норм процесуального права, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України  суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 15 листопада 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне  судове рішення  складено  14 квітня 2025 року.
 
Суддя-доповідач                                                                                         Г. М. Кирилюк
 
Судді:                                                                                                           І. М. Рейнарт
 
                                                                                                                       Т. І. Ящук