ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
09 квітня 2025 року
м. Київ
справа № 755/2994/24
провадження № 61-14024св24
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є., 
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
відповідач - Регіональне відділення фонду державного майна України по місту Києву,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 26 вересня 2024 року в складі колегії суддів: Нежура В. А., Невідома Т. О., Мережко М. В.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог та судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
У лютому 2024 року  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву, у якому просили визнати за  ними в рівних частинах (на 1/4 частину за кожним) право спільної часткової власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 8000000000:66:149:0200 площею 0,0258 га, 8000000000:66:149:0203 площею 0,0497 га, 8000000000:66:149:0204 площею 0,0422 га, 8000000000:66:149:0205 площею 0,2217 га, 8000000000:66:149:0206 площею 0,0295 га.
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 08 травня 2024 року в позові відмовлено.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 вересня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 08 травня 2024 року визнано неподаною та повернуто апелянтам.
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що позивачі у встановлений апеляційним судом строк не усунули недоліки апеляційної скарги, а саме не сплатили судовий збіру передбаченому законом розмірі.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги
У жовтні 2024 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_5 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанціїнорм процесуального права, просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 26 вересня 2024 року й направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
На обґрунтування вимог касаційної скарги зазначає, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував положення частини сьомої статті 6 Закону України «Про судовий збір» та помилково обчислив судовий збір, виходячи не із загальної суми позову, а із 1/4 суми позову та щодо кожного позивача окремо.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 25 листопада 2024 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
11 грудня 2024 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 01 квітня 2025 року справу призначено до  судового розгляду.
Позиція Верховного Суду
Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
За змістом статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не  забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 статті 129 Конституції України).
Згідно з частиною першою статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Вимоги щодо форми і змісту апеляційної скарги визначені статтею 356 ЦПК України.
Так, згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до  апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору в установлених порядку і розмірі, або документи, які  підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Згідно з частиною другою статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, другої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у  статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначає її недоліки, спосіб і строк їх усунення. 
Частиною третьою цієї статті передбачено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Звертаючись з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції, кожен з позивачів сплатив по 5 677,50 грн судового збору.
Залишаючи апеляційну скаргу без руху, суд апеляційної інстанції виходив з  того, що судовий збір сплачений не в повному обсязі. Позовну заяву було подано спільно чотирма позивачами про визнання права власності на  кожного позивача по окремій 1/4 частині кожної земельної ділянки, а  не  єдину 1/4 частину земельної ділянки на всіх позивачів, а отже й судовий збір відраховується пропорційно їх долі спірного майна, а не пропорційно сумі судового збору.
Проте Верховний Суд з таким висновком погодитись не може.
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».
У пункті 6 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що ставка судового збору за подання апеляційної скарги на  рішення суду становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги. 
Ставка судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»).
Згідно з частиною сьомою статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.
Аналіз наведених норм права свідчить про те, що в разі подання позову майнового характеру кількома позивачами до одного відповідача суд  спочатку повинен визначити загальну суму позову, виходячи з якої обчислити загальну суму судового збору за подання такого позову із  застосуванням обмежень, які визначені в пункті 1 частини другої статті 4  Закону України «Про судовий збір», після чого із загальної суми судового збору обчислити судовий збір, який має сплатити кожен з позивачів пропорційно долі заявлених ним вимог.
Позов у цій справі стосується визнання права власності на нерухоме майно (5  земельних ділянок), тобто має майновий характер. Позов поданий чотирма позивачами до одного відповідача. Кожен з позивачів просить визнати за  ним право власності на 1/4 частину спірного майна.
Загальна вартість нерухомого майна становить 5 280 551,28 грн.
Сума судового збору за подання цього позову (1 % ціни позову, але не  більше  5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) складає 15 140,00 грн.
Отже, розмір судового збору, який підлягав до сплати кожним з позивачів за  подання позову, становить 3 785,00 грн, а за подання апеляційної скарги - 5 677,50 грн.
Проте суд апеляційної інстанції на наведенеуваги не звернув, внаслідок чого передчасно застосував положення статті 357 ЦПК України та повернув апеляційну скаргу позивачам.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і  направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі (частина шоста статті 411 ЦПК України).
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Київського апеляційного суду від 26 вересня 2024 року скасувати, а  справу передати до суду апеляційної інстанції для нового розгляду зі стадії відкриття апеляційного провадження.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її  прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий	М. Є. Червинська	
Судді:	А. Ю. Зайцев Є. В. Коротенко В. М. Коротун М. Ю. Тітов