ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/708/25	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №712/7871/24 Категорія:  305010400 	Троян Т. Є. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Гончар Н. І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року	м. Черкаси	

       Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Василенко Л.І., Фетісової Т.Л.
секретар Любченко Т.М.

учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ;
представник позивача – адвокат Петруніна Вікторія Віталіївна;
відповідач – Черкаська міська рада;
представник відповідача – Прокопчук Анна Петрівна;
треті особи: ТОВ «Управлінська компанія «Нова якість» Дільниця 16», Департамент житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради, виконавчий комітет Черкаської міської ради;
представник Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради – Найчук Ганна Олександрівна;
представник виконавчого комітету Черкаської міської ради – Прокопчук Анна Петрівна;
особа, яка подала апеляційну скаргу – Черкаська міська рада;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Черкаської міської ради на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія «Нова якість» Дільниця 16», Департамент житлово—комунального комплексу Черкаської міської ради, виконавчий комітет Черкаської міської ради про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

25.06.2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Черкаської міської ради, треті особи: ТОВ «Управлінська компанія «Нова якість» Дільниця 16», Департамент житлово—комунального комплексу Черкаської міської ради, виконавчий комітет Черкаської міської ради про відшкодування шкоди.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 21.02.2023 року по вул. Максима Залізняка, 34/6 в м. Черкаси сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме на транспортний засіб Nissan Qashqai д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням позивача під час руху впало дерево.
Для належного фіксування дорожньо-транспортної пригоди на місце події були викликані працівники поліції, які склали відповідні документи та схему місця ДТП, де було зафіксоване падіння дерева та його контактування з автомобілем та факт спричинення матеріальної шкоди.
Відповідно до постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 липня 2023 року у справі № 712/3622/23 провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 140 КУпАП, щодо ОСОБА_2 , як проректора з адміністративно-господарської діяльності Черкаського національного університету ім. Богдана Хмельницького, закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, так як він не є суб`єктом даного правопорушення.
Згідно зазначеної постанови, відповідальною особою за завдану позивачеві шкоду є ТОВ " Управлінська компанія «Нова якість» Дільниця 16".
Відповідно до рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 06.03.2024 року у справі 712/10633/23 ТОВ " Управлінська компанія «Нова якість» Дільниця 16" визнано неналежним відповідачем, у задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовлено.
Позивач вказує, що системний аналіз ст.10, 11, 28 Закону України «Про місцеве самоврядування» та ст.17, 25 Закону «Про благоустрій населених пунктів» дає підстави дійти висновку про те, що суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, оскільки дерево, внаслідок падіння якого було завдано шкоди позивачу знаходилось на землях комунальної власності, то належним відповідачем є Черкаська міська рада.
Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи №114 від 08.10.2024 року, проведеного судовим експертом Березовським А.А. на підставі ухвали суду від 02.09.2024 року вартість відновлювального ремонту без врахування фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу NISSAN QASHQAI, д.н. НОМЕР_1 , складає 418 172 грн. 56 коп., що перевищує ринкову вартість цього транспортного засобу, яка складає 357 542 грн. 
Ринкова вартість транспортного засобу NISSAN QASHQAI, хн.з. НОМЕР_1 , у пошкодженому стані відповідно до вказаного висновку складає 168 355 грн. 
Вважає, що належний позивачеві транспортний засіб необхідно вважати фізично знищеним, а розрахунок понесеного матеріального збитку проводити наступним чином: 357 542 грн. - 168 355 грн. = 189 187 грн. 
Позивач зазначає, що ним було сплачено СОД ФОП « ОСОБА_3 » за попередній звіт, виконаний на замовлення позивача та долучений до позовної заяви, кошти у сумі 5 500 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №15 від 22.03.2023 року.
Вказує, що в результаті ДТП йому завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, які були пережиті ним. Дана ДТП зумовила негативні зміни в його житті: наслідки психотравмуючої події, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, важкість, а часом і неможливість виконання повсякденних обов`язків, психологічного дискомфорту, відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, нервозність, дратівливість, почуття образи, обурення. Ці негативні зміни не входили до його життєвих планів. Таким чином, внаслідок ДТП позивачу були заподіяні психологічні (моральні) страждання, розмір відшкодування яких, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань, характеру його немайнових втрат, він оцінює у 30 000,00 грн.
З урахуванням викладеного позивач просить суд стягнути з Черкаської міської ради на його користь матеріальний збиток у розмірі 195 932 грн., моральну шкоду у розмірі 30 000 грн., судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3170, 52 грн. та витрати на проведенння експертизи за ухвалою суду від 02.09.2024 року в розмірі 6500 гривень.
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 лютого 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 – задоволено частково.
Стягнуто з Черкаської міської ради на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, заподіяну пошкодженням автомобіля у розмірі 189 187, 00 грн., моральну шкоду в розмірі 15 000 грн. та судовий збір у розмірі 2948,5 грн., витрати на проведення експертизи в розмірі 6045 грн., а всього – 213 180,50 грн. 
Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості заявлених вимог та зазначив, що дерево, яке впало на належний позивачу автомобіль, було розташовано на землі комунальної власності, його власником є територіальна громада міста. Суд першої інстанції зазначив також, що відсутні дані про те, що дане дерево відповідно до вимог ч. 5 ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» перебувало на балансовому обліку виконавчого комітету чи будь-якої організації, в той час як організація роботи цього питання проводиться органами місцевого самоврядування.
Не погоджуючись з рішенням суду Черкаська міська рада подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи, та ухвалене на припущеннях, що є підставою для його скасування.
Скаржник посилається на п. 5.5. Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та ЖКГ від 10.04.2006 року № 105 згідно якого відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях є ці установи, підприємства, організації. Вказує, що відстань від місця на якому стояло дерево до огорожі паркану Ботанічного саду Черкаського національного університету ім. Б. Хмельницького становить 3 м., а тому дерево яке впало, знаходилось на прилеглій території до Ботанічного саду Черкаського національного університету ім. Б. Хмельницького. 
Вважає, що заходи з утримання зелених насаджень на прилеглих територіях зобов`язаний проводити власник, користувач території із залученням спеціалізованих організацій.
Також, в апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до ст. 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» Департамент житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради є відповідальним за організацію благоустрою на території міста, у тому числі і щодо зелених насаджень на вул. Благовісній в м. Черкаси.
Вважає, що висновок суду про наявність правових підстав для притягнення саме Черкаської міської ради до відповідальності – як балансоутримувача дерева на вул. Максима Залізняка, оскільки саме на цю особу, як самостійну юридичну особу покладено обов`язок у сфері організації та виконання робіт із збереження зелених насаджень і належний догляд за ними на об`єктах благоустрою є безпідставними. 
Зазначає, що оскільки позивач не довів наявності вини Черкаської міської ради у завданні шкоди, а також відсутній причинний зв`язок між шкодою і неправомірними діями Черкаської міської ради та відсутні підстави покладення на Черкаську міську раду цивільно-правової відповідальності.
27 березня 2025 року на адресу Черкаського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 – адвоката Петруніної В.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду – без змін.
Відзив мотивований тим, що дерево, внаслідок падіння якого було завдано шкоди майну позивача, було розташоване на землі комунальної власності і його власником є територіальна громада міста, а в матеріалах справи відсутні дані, що дане дерево відповідно до вимог ч. 5 ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування» перебувало на балансовому обліку виконавчого комітету чи будь-якої організації, в той час як організація роботи з цього питання проводиться виключно органами місцевого самоврядування, то належним відповідачем за позовними вимогами, на думку сторони позивача є саме Черкаська міська рада.
Вказує, що саме відповідач ( в даному випадку Черкаська міська рада) повинна довести відсутність в його діях протиправності та вини за нанесення збитку позивачеві. 
У відзиві зазначається, що сторона відповідача не спростувала результати проведеної судової автотоварознавчої експертизи, не довела неможливість прийняття такого в якості належного, допустимого та достовірного доказу по даній цивільній справі, відтак така експертиза повинна прийматися за основу розрахунку нанесеного позивачеві матеріальної шкоди.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає наступне. 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
При розгляді справи судом встановлено, що 21.02.2023 року по вул. Максима Залізняка, 34/6 в м. Черкаси сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме на транспортний засіб Nissan Qashqai д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 під час руху впало дерево.
Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи № 114 від 08.10.2024 року, проведеної судовим експертом Березовським А.А. вартість відновлювального ремонту без врахування фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу Nissan Qashqai д.н.з. НОМЕР_1 , складає 418 172 грн. 56 коп., що перевищує ринкову вартість цього транспортного засобу, яка складає 357 542 грн. Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу без урахування коефіцієнту фізичного зносу складників, на момент дорожньо-транспортної пригоди, а саме 21 лютого 2023 року складає: 416472 грн. 59 коп. Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту зносу складників, на момент дорожньо-транспортної пригоди, а саме 21 лютого 2023 року складає: 189187 грн.04 коп. Ринкова вартість транспортного засобу в пошкодженому стані після ДТП складає 168355 грн. (т.1, а.с.178).
ОСОБА_1 звертаючись в суд з даним позовом саме до Черкаської міської ради зазначив, що дерево, яке впало на автомобіль було розташоване на землі комунальної власності, тобто його власником є територіальна громада міста, а відповідно належним відповідачем - Черкаська міська рада.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
Зобов`язання про відшкодування шкоди – це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).
У разі встановлення конкретної особи, яка завдала шкоду, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність шкоди та причинний зв`язок, відповідач доводить відсутність протиправності та вину (схожий висновок див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21).
Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами (частина перша статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування»).
За приписами частини першої та другої статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.
До повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо (пункт 5 частини другої статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»).
За приписами частин 1, 2 статті 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста).
Правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади (частина сьома статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»).
У пункті 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105 (далі – Правила), передбачено, що елементами благоустрою є: покриття доріжок відповідно до норм стандартів; зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; комплекси та об`єкти монументального мистецтва; обладнання дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою.
Відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності – балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях – установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, – забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях – місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках – їх власники або користувачі (пункту 5.5. Правил).
До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян (підпунктом 7 пункту «а» частини першої статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування»).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 вересня 2019 року у справі № 200/22129/16-ц (провадження № 61-43478св18) зазначено, що, «…до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння гілки з дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування, як відповідальну особу за стан зелених насаджень..».
Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою.
Покладаючи на Черкаську міську раду обов`язок по відшкодуванню заподіяної позивачу майнової шкоди, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що дерево, яке впало на належний позивачу автомобіль, було розташовано на землі комунальної власності, його власником є територіальна громада міста та виходив із відсутності даних, що дане дерево відповідно до вимог частини п`ятої статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» перебувало на балансовому обліку виконавчого комітету чи будь-якої організації, в той час як організація роботи з цього питання проводиться виключно органами місцевого самоврядування».
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі №522/2891/20.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням,   що   ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному   та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд першої інстанції врахував той факт, що у разі встановлення конкретної особи, яка завдала шкоду, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність вини та причинний зв`язок, відповідач доводить відсутність протиправності та вини.
Так, матеріали справи не містять доказів проведення заходів уповноваженим органом, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень за адресою: вул. Максима Залізняка, 34/б в м. Черкаси де сталася дорожньо-транспортна пригода (балансоутримувачем або підприємством за яким закріплена вказана територія) та відповідно заходів контролю за їх проведення з боку органу місцевого самоврядування, що і було зазначено судом першої інстанції.
Наведене свідчить про недотримання компетентними органами місцевого самоврядування принципу належного врядування в питанні утримання зелених насаджень міста.
Доводи апеляційної скарги стосовно того, що Черкаський національний університет ім. Б. Хмельницького повинен здійснювати належний догляд за прилеглою територією де сталася ДТП не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки судом встановлено, що відповідно до схеми місця ДТП дерево, яке упало за межами паркану, є об`єктом благоустрою загального користування, та на балансі університету не обліковується, що також підтверджується довідкою Університету № 564/01-11 від 15.05.2023 року та не спростовано відповідачем. 
Колегія суддів зазначає, що скаржником не було надано суду будь-яких угод укладених між ЧМР та ЧНУ ім. Б. Хмельницького про організацію взаємовідносин у сфері благоустрою на утримання об`єктів благоустрою, за утримання та збереження зелених насаджень за адресою: АДРЕСА_1 . 
Отже, суд першої інстанції вірно встановив, що університет не є ні користувачем, ні балансоутримувачем земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 та проректор ОСОБА_4 відповідно до обов`язків передбачених його посадовою інструкцією не має права самостійно виконувати види та обсяги щодо утримання зелених насаджень.
Доводи скаржника стосовно того, що Департамент житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради відповідно до ст. 10 Закону України «Про благоустрій населений пунктів» є відповідальним за організацію благоустрою на території міста, у тому числі і щодо зелених насаджень, а тому притягнення саме Черкаської міської ради до відповідальності є помилковим, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки відсутні дані, що дерево, яке впало на автомобіль відповідно до вимог ч. 5 ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» перебувало на балансовому обліку Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради.
Що стосується незгоди скаржника із висновком судової автотоварознавчої експертизи № 114 від 08.10.2024 року, колегія суддів зазначає.
При вирішенні даного спору судом першої інстанції взято до уваги висновок за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи №114 від 08.10.2024 року, проведеного судовим експертом Березовським А.А., на підставі ухвали суду від 02.09.2024 року.
Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» передбачено, що судово-експертна діяльність здійснюється на принципах законності, незалежності, об`єктивності і повноти дослідження (ст. 3 Закону України «Про судову експертизу»).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» (заява № 61679/00) зазначається, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи, і тому складає невід`ємну частину судової процедури; більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та встановлює строк для їх отримання.
Частиною 2 ст. 113 ЦПК України встановлено, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи, або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).
Відповідачем не надано вмотивованих доказів помилковості чи необгрунтованості висновку експертизи, або доказів, що висновок експертизи суперечить іншим матеріалам справи чи викликає сумніви в його правильності, а тому доводи апеляційної скарги щодо не врахування висновку експертизи судом не підлягають задоволенню.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення не відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Колегія суддів зазначає, що висновок проведеної експертизи не викликає сумнівів в його правильності, незаконності чи необґрунтованості, чи є таким, що складений з порушенням норм чинного законодавства.
Таким чином, суд першої інтонації дійшов обґрунтованого висновку про стягнення матеріальної шкоди з відповідача, що завдана позивачу в розмірі 189187, 00 грн.
Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Під моральною шкодою розуміють втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні психологічного благополуччя, переживаннях, стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, фізичному та психологічному пристосуванні до порушень у стані здоров`я.
Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить,   а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Колегія суддів враховує, що наразі відсутній законодавчо встановлений алгоритм визначення розміру відшкодування моральної шкоди, тому її розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру майнових та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках; можливість, час та зусилля, необхідні для відновлення автомобіля.
Водночас суд має виходити із засад розумності, пропорційності та справедливості.
Визначаючи розмір моральної шкоди суд першої інстанції врахував обставини справи, оцінивши всі наявні у справі докази, врахувавши обставини ДТП та їх наслідки дійшов до обґрунтованого висновку, що достатнім відшкодуванням моральної шкоди позивачу буде сума в розмірі 15 000 грн.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
 
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу Черкаської міської ради слід залишити без задоволення, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 лютого 2024 року– без змін.
       Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд 

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Черкаської міської ради залишити без задоволення. 
Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 лютого 2024 рокузалишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складений 30 травня 2025 року.

Судді