ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" травня 2025 р.           Справа№ 910/11628/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Суліма  В.В.
суддів:            Коротун О.М. 
          Майданевича А.Г. 
 
без виклику представників сторін
розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Провагроінвест»
на рішення   Господарського суду міста Києва від 07.02.2025  
у справі    №910/11628/24 (суддя Головіна К.І.)
за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна»  
до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Добробут та захист»
про стягнення 30 834, 17 грн.,-
                                                            
ВСТАНОВИВ:  
          
Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Добробут та захист» про стягнення страхового відшкодування в сумі 30 834,17 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 21.09.2021 у місті Києві, застрахований у позивача транспортний засіб був пошкоджений, у зв`язку з чим позивач сплатив потерпілій особі страхове відшкодування на суму 71  781,89 грн. Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу - винуватця дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у АТ «Просто-Страхування», останнє здійснило позивачу виплату страхового відшкодування у сумі 40  947,72 грн з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу. Разом з тим позивач вважає, що оскільки відповідач є власником транспортного засобу, а також роботодавцем водія, якого визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, то на підставі  ст. 1194 ЦК України  він має сплатити позивачу залишок невідшкодованої шкоди.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.02.2025 у справі № 910/11628/24 відмовлено у задоволенні позову.
Не погоджуючись із вказаним рішенням місцевого господарського суду, Приватне акціонерне товариство «Провагроінвест» у встановлений процесуальний строк звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2025 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції були порушенні норми матеріального права, що призвело до ухвалення необгрунтованого та незаконного рішення.
Скаржник зазначає, що оскільки вартість майнового збитку, завданого пошкодженням автомобіля Skoda Octavia А5 д.н. НОМЕР_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини водія ОСОБА_1 , який є працівником ТДК «Страхова компанія «Добробут та захист», перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із відповідача, як роботодавця винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням. 
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.02.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Сулім В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Майданевич А.Г., Коротун О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.02.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Провагроінвест». Розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).
Відповідач своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзив на апеляційну скаргу не надав, що згідно з ч.3 ст.263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.          
Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, з огляду на викладені скаржником доводи та вимоги апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступного.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, 21.09.2021 у місті Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого у позивача автомобіля марки Skoda Octavia A5, держаний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , автомобіля марки Volkswagen Passat, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля марки Citroen C5, державний    номер НОМЕР_3 , власником якого є ТДВ «СК «Добробут та захист» та яким керував працівник останнього ОСОБА_1 .
У результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди, транспортному засобу марки Skoda Octavia A5, державний номер НОМЕР_1 , були спричинені механічні пошкодження, а його власнику - завданий матеріальний збиток.
Постановою Печерського районного суду міста Києва від 09.08.2022 у справі № 757/55118/21-п за вказаною подією водія транспортного засобу Citroen C5, державний номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого  ст. 124 КУпАП, та провадження у справі закрито у зв`язку  з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
Відповідно до договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 06/6772719/1052/20 від 09.11.2020, укладеного ПрАТ «СК «Провідна» та ОСОБА_4 , були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом Skoda Octavia A5, державний номер НОМЕР_1 .
Колегією суддів встановлено, що 11.01.2025 було змінено найменування позивача ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» на ПрАТ «Провагроінвест», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, наявною в матеріалах справи.
Згідно із актом огляду транспортного засобу № 2300365839 від 23.09.2021 та № 365839 від 11.10.2021, а також рахунку СТО № КО-0000410 від 14.10.2021, наданого ФОП Кононенко Ю.В., вартість відновлювального ремонту автомобіля Skoda Octavia A5, державний номер НОМЕР_1 , склала 71  781,89 грн.
На підставі страхового акту № 2300365839 від 19.10.2021 ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» виплатило страхове відшкодування потерпілій особі за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу Skoda Octavia, державний номерний знак НОМЕР_1 , у сумі 71 781,89 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 044239 від 20.10.2021.
Разом з тим колегією суддів встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Citroen C5, винного у ДТП, була застрахована у АТ «Просто-Страхування» згідно з полісом страхування № АР5765002.
На підставі заяви ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» про виплату страхового відшкодування в порядку суброгації № 2300365839 від 01.12.2021 ПрАТ «Просто-Страхування» сплатило позивачу страхове відшкодування в сумі 40  947,72 грн з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (0,60), що підтверджується матеріалами справи.
Звертаючись із даним позовом ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» вважає, що невідшкодовану частину страхового відшкодування в сумі 30 834,17 грн (71     781,89 - 40     947,72) має сплатити власник транспортного засобу та роботодавець винної особи ( ОСОБА_1 ) відповідач - ТДВ «СК  «Добробут та захист» на підставі  ст. 1194 ЦК України.
Відповідно до ч. 1  ст. 16 Закону України «Про страхування»  договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Статтею 979 Цивільного кодексу України  передбачено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до  ст. 27 Закону України «Про страхування»  та ч. 1  ст. 993 ЦК України  до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»  (далі - Закон) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до  статті 5 вказаного Закону  об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Згідно з пунктом 22.1      статті 22 Закону  у разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим  Законом  порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
При цьому, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, але виходячи з вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта зносу деталей, ПДВ та з вирахуванням франшизи.
На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов  вірного висновку, що в даному випадку до позивача в порядку суброгації перейшло право вимоги на сплачену ним суму страхового відшкодування в розмірі 71  781,89 грн до страховика винної особи - ПрАТ «Просто-Страхування», як відповідальної за шкоду особи.
Вказаним правом позивач скористався, в результаті чого він отримав компенсацію сплаченого відшкодування, проте, в меншій сумі - 40     947,72 грн, оскільки така сума була розрахована ПрАТ «Просто-Страхування» з урахуванням положень п. 22.1      статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»  з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу.
Разом з тим, згідно з ч. 2    статті 1187 ЦК України  шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Статтею 1194 ЦК України     передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність,  у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди  зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відтак основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.
Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із      Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»  у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплатив страховий платіж, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону).
Вказані висновки наведені постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17.
Водночас у вказаному  Законі  наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто  Закон  спрямований насамперед на захист прав осіб потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоду не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески (стаття 3 Закону).
Тобто положення цього  Закону  спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована її відповідальність, а тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика.
Отже, враховуючи, що розмір завданої шкоди був визначений та сплачений ПрАТ «Просто-Страхування», хоч і в меншій сумі (40 947,72 грн), але згідно із  Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при цьому такий розмір не перевищує ліміт відповідальності ПрАТ «Просто-Страхування», то вважається, що сплачена сума позивачем є покритою, відповідно, відсутні підстави для покладення відповідальності на винну особу (відповідача) за  ст. 1194 ЦК України.
За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що відсутні підстави для застосування у спірних відносинах положень  ст. 1194 ЦК України, оскільки відповідальна особа за таке відшкодування - ПрАТ «Просто-Страхування» належним чином виконала свої обов`язки за полісом № АР5765002, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає інші посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятих у справі рішень, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.
Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції та додаткове рішення - без змін.   
Судовий збір, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що враховуючи приписи ст. 3 Конституції України, зважаючи на наявність активних військових дій та загрози небезпеки на території України, розгляд даної скарги здійснений судом апеляційної інстанції у межах розумного строку в розумінні положень    Господарського процесуального кодексу України    та    Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -
                                                                
                                                       ПОСТАНОВИВ:
          
1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства на рішення   Господарського суду міста Києва від 07.02.2025 у справі № 910/11628/24 залишити без задоволення.                                     
2. Рішення   Господарського суду міста Києва від 07.02.2025 у справі № 910/11628/24  залишити без змін.          
3. Судовий збір, понесений у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.                                       
4. Видачу наказу доручити Господарському суд міста Києва.
5.   Матеріали справи № 910/11628/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                            В.В. Сулім 

Судді                                                                                О.М. Коротун

                                                                                А.Г. Майданевич