ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 березня 2025 р. 	Справа № 440/1121/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Перцової Т.С. ,  Макаренко Я.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 31.01.2025 (суддя: А.О. Чеснокова, м.Полтава)  по справі № 440/1121/25
за позовом                 ОСОБА_1  
до                Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області                        
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі – ГУ ПФУ в Полтавській області, відповідач), в якому просить суд:
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії у сумі 198 527,66 грн.;
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 53 376,69 грн. втрат від інфляції за період з 30.06.2022 по 20.01.2025.
Позовні вимоги мотивовано тим, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.05.2022 по справі № 440/3645/22 лише здійснено перерахунок пенсії з 01.12.2019 по 30.06.2022 та розпочато виплату з 01.07.2022 у розмірі 13 347,67 щомісячно. Разом з цим, відповідачем протиправно не виплачено нараховану доплату до пенсії у розмірі 198 527,66 грн. за період з 01.12.2019 по 30.06.2022, чим порушено його право на соціальний захист, гарантоване ст. 46 Конституції України. Крім того, посилаючись на ст. 625 Цивільного кодексу України, враховуючи тривале позбавлення його відповідачем належного рівня пенсійного забезпечення, стверджує про наявність підстав стягнення на його користь суми заборгованості з урахуванням втрат від інфляції.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 31.01.2025 у справі № 440/1121/25 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 31.01.2025 у справі №440/1121/25 та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Апеляційна скарга мотивована твердженням про хибність висновку суду першої інстанції про те, що поданий позивачем позов стосується визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, оскільки, насправді, позовні вимоги спрямовані на стягнення заборгованості та втрат інфляції, що не є тотожним раніше поданому ним позову, розглянутому в межах справи № 440/3645/22.
Посилання суду першої інстанції на висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15 вважає порушенням приписів п.5 ч. 1 ст. 242 КАС України, оскільки останні стосуються правовідносин, які не є тотожними спірним.
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, як законну та обґрунтовану.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03.05.2022 у справі №440/3645/22, яке набрало законної сили 03.06.2022, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у проведенні з 01 грудня 2019 року перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України від 25.11.2021 №22/6-6774 про розмір грошового забезпечення.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити з 01.12.2019 перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України від 25.11.2021 №22/6-6774 про розмір грошового забезпечення, а також провести виплати з урахуванням раніше сплачених сум.
На виконання вищевказаного судового рішення відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача, визначено суму, яка підлягає доплаті за досліджений судом період, однак фактичну виплату не забезпечено.
Не погоджуючись з правомірністю таких дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, позивач звернувся до суду з цим позовом, у якому вимагає зобов`язати відповідача належним чином та в повному обсязі виконати судове рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.05.2022 у справі № 440/3645/22, у тому числі виплатити суму інфляційних втрат у зв`язку з невиплатою суми заборгованості з пенсійних виплат.
Відмовляючи у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, суд першої інстанції виходив з того, що такий позов фактично спрямований на виконання іншого судового акта (рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.05.2022 у справі № 440/3645/22). Відтак, вказав, що обраний позивачем у цій справі спосіб захисту фактично є однією із форм контролю за виконанням рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.05.2022 у справі № 440/3645/22. Отже, спір у справі є тотожним спору у справі № 440/3645/22, оскільки виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 170 КАС України, суд відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.
Відсутність хоча б однієї з наведених ознак виключає відмову у відкритті провадження за вказаною підставою.
Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги, з тих же підстав або оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.
Підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин. Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги.  У той же час не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі.
Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що предмет та підстави позову, визначені ним у цій справі, стосуються незгоди з бездіяльністю ГУ ПФУ в Полтавській області, яка полягає у неповному виконанні рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.05.2022 у справі №440/3645/22, шляхом невиплати нарахованої позивачу суми заборгованості з пенсії. 
Тобто, поданий позивачем позов фактично спрямований на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.05.2022 у справі № 440/3645/22, а обраний позивачем у цій справі спосіб захисту є однією із форм контролю за виконанням рішення суду.
Відповідно до частини першої статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Згідно з частиною четвертою статті 372 КАС України, примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
Частиною першою статті 373 КАС України встановлено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначається Законом України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).
Згідно з частиною першою статті 1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Колегія суддів заважує, що заявлений у цій справі позов фактично спонукає суд адміністративної юрисдикції вдатися до перевірки належності виконання рішення суду, що набрало законної сили, і у випадку встановлення неналежності його виконання повторно зобов`язати відповідача вчинити тотожні дії. У той же час, питання щодо належного чи неналежного виконання судового рішення, має вирішуватися у передбаченому процесуальним законом порядку.
Так, відповідно до частини першої статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
За вказаних обставин, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.
Зазначена позиція суду апеляційного суду відповідає позиції Верховного Суду, що викладена у постанові від 09.06.2022 у справі №640/23021/19.
Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі №806/2143/15 також зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
З урахуванням викладеного, зважаючи на обставини справи, встановлені під час судового розгляду справи, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для відмови у відкритті провадження за вказаною позовною заявою.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.122, 123, ч.4 ст. 241, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу  Полтавського окружного адміністративного суду від 31.01.2025 по справі № 440/1121/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		С.П. Жигилій 	
Судді	   	Т.С. Перцова    Я.М. Макаренко