П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

08 травня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 400/8226/24	
Перша інстанція: суддя Дерев`янко Л.Л.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
             Головуючого:              Градовського Ю.М.
             суддів:                          Єщенка О.В.,
                                                   Турецької І.О.,
          розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2024р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, 

В С Т А Н О В И Л А:
У серпні 2024р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ВЧ НОМЕР_1 , у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо нерозгляду у встановленому порядку рапорту ОСОБА_1 від 11.07.2024р. (вх.№6645) про звільнення з військової служби через сімейні обставини, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю 1 чи 11 групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико - соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, відповідно до підпункту «г» п.2 ч.4 та п.3 ч.12 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову служб» ;
- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 розглянути по суті рапорт ОСОБА_1 від 11.07.2024р. (вх.№6645) про звільнення з військової служби через сімейні обставини, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю І чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, відповідно до підпункту «г» п.2 ч.4 та п.3 ч.12 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову служб».
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проходить військову службу за призовом під час мобілізації у ВЧ НОМЕР_1 .
11.07.2024р. звернувся до відповідача із рапортом про звільнення його зі військової служби.
Однак, листом від 1.08.2024р. командир ВЧ НОМЕР_1 повернув їх без реалізації, зазначивши, що в наданих документах відсутні підстави, які підтверджують факт постійного догляду за батьком позивача.
Вважаючи бездіяльність відповідача щодо нерозгляду належним чином рапорту, ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2024р. адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо нерозгляду у встановленому порядку рапорту ОСОБА_1 від 11.07.2024р. (вх.№6645) про звільнення з військової служби через сімейні обставини, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю І чи ІІ групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико- соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, відповідно до підпункту «г» п.2 ч.4 та п.3 ч.12 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову служб».
Зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 розглянути по суті рапорт ОСОБА_1 від 11.07.2024р. (вх.№6645) про звільнення з військової служби через сімейні обставини, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю І чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, відповідно до підпункту «г» п.2 ч.4 та п.3 ч.12 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову служб».
В апеляційній скарзі ВЧ НОМЕР_1 просить рішення суду скасувати та прийняти по справі нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм права.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду із прийняттям по справі нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.
Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що рапорт позивача був прийнятий до розгляду та підтриманий   безпосереднім командиром, однак в подальшому командир ВЧ НОМЕР_1 , розглядаючи рапорт від 11.07.2024р., будь-якого рішення щодо наявності підстав для звільнення військовослужбовця з військової служби на підставі п.п.«г» п.п.2 ч.4   ст.26 Закону №2232-ХІІ  не прийняв, залишивши його без реалізації
Відтак, суд вважав, що повернення   рапорту   позивачу на доопрацювання, не є належним розглядом рапорту по суті, оскільки   законодавством не передбачено повноважень відповідача на «повернення матеріалів на доопрацювання».
Проте, з таким висновком суду першої не може погодитись судова колегія, оскільки вказаного висновку суд дійшов без належного з`ясування обставин по справі, у зв`язку з чим допустив неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 
За правилами ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судова колегія вважає, що вказані порушення норм права призвели до неправильного вирішення справи по суті, а тому апеляційний суд на підставі ст.315 КАС України, рішення суду скасовує та приймає нову постанову про відмову у задоволенні адміністративного позову, з наступних підстав.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що ОСОБА_1 проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 .
11.07.2024р. позивач склав рапорт, адресований командиру ВЧ НОМЕР_1 ,   в якому просив звільнити його з військової служби на підставі пп."г" п.2 ч.4   ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» з посиланням на необхідність здійснення постійного догляду за хворим батьком ОСОБА_2 , інвалідом II групи. До рапорту   додано:   довідку МСЕК серії 12 ААГ №512954, висновок лікарської консультативної комісії КП "Первомайський МЦПМД" №767 від 26.06.2024р.,   заява про відсутність інших осіб, свідоцтво про народження ОСОБА_1 , свідоцтво про народження ОСОБА_3 , свідоцтво про укладення шлюбу   між батьками позивача № НОМЕР_2 , свідоцтво про смерть матері позивача   Серія НОМЕР_3 , витяг №1471/1 про   осіб, зареєстрованих у житловому приміщені, довідка про склад сім`ї №21 від 5.07.2024р., довідка форма 5№35О/174/308 від 8.07.2024р., висновок про необхідність забезпечення особи з обмеженнями повсякденного функціонування допоміжними засобами реабілітації №264, форма індивідуальної програми реабілітації інваліда що видається МСЕК№577.
На зворотній стороні рапорту ОСОБА_1 міститься рапорт ТВО командира ремонтно-технічної роти ВЧ НОМЕР_4 майора ОСОБА_4   від 11.07.2024р. командиру ВЧ НОМЕР_1 наступного змісту: «клопочу по суті рапорту головного сержанта ОСОБА_1 »
Однак, листом від 1.08.2024р. №350/174/308/1373/ж за результатами розгляду рапорту позивача,   командир ВЧ НОМЕР_1 повідомив ОСОБА_1 , що в зв`язку з тим, що у наданих до рапорту підтверджуючих документах відсутні підстави, які підтверджують факт постійного догляду за батьком, прийнято рішення залишити матеріали про звільнення з військової служби в запас без реалізації та повернути для опрацювання згідно чинного законодавства України.
Вважаючи, що лист ВЧ НОМЕР_1 від 1.08.2024р. не може вважатися належним рішенням, а тому відповідач у спірних правовідносинах допустив протиправну бездіяльність, не прийняв жодного мотивованого рішення за наслідками поданого рапорту про звільнення з військової служби за сімейними обставинами на підставі пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону №2232-ХІІ, позивач звернувся до суду із відповідним позовом.
Перевіряючи правомірність та законність дій військової частини у спірних правовідносинах, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх незаконність та протиправність, в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.
Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон №2232-XII.
Згідно із ч.1 ст.2 цього Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
На підставі ч.2 цієї статті проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом.
За змістом ч.4 вказаної статті порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Частиною 1 ст.3 Закону №2232-XII визначено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (ч.5 ст.1 Закону №2232-XII).
Підстави звільнення з військової служби передбачені ст.26 Закону № 2232-XII.
Звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України (ч.7 ст.26 Закону №2232-XII).
Указом Президента України від 10.12.2008р. №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, зі змінами та доповненнями (далі - Положення №1153/2008), яким визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з виконанням громадянами військового обов`язку в запасі. (пункт 1).
Згідно із пп.2 п.225 Положення №1153/2008 звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених ч.3, п.2 ч.4, п.3 ч.5 та п.3 ч.6 ст.26 Закону №2232-XII у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно за всіма підставами - командирами корпусів та командувачами військ оперативних командувань і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.
Так, пунктом 233 Положення №1153/2008, передбачено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Пунктом 14.10 Розділу XIV «Особливості проходження військової служби, служби в резерві та виконання військового обов`язку в запасі в особливий період» Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009р. №170 передбачено, що звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.
Документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.
Командири військових частин зобов`язані забезпечити своєчасне здавання посади, проведення усіх необхідних розрахунків з військовослужбовцями, стосовно яких видано наказ по особовому складу про звільнення з військової служби, у порядку, визначеному пунктом 242 Положення, та направлення їх на військовий облік до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання.
Пунктом 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального Штабу Збройних Сил України №40 від 31.01.2024р. (далі - Інструкція) визначено, що у Збройних Силах України створюються такі види документів (далі - документи): наказ, директива, розпорядження, бойовий наказ, бойове розпорядження, окреме доручення (доручення), рішення, протокол, положення, постанова, інструкція, історичний формуляр, формуляр, правила, план, звіт, доповідь, донесення, доручення, акт, звуко- та відеозаписи, програма, алгоритм, рапорт, заява, телеграма, телефонограма, факсограма, службовий лист, довідка, методичні рекомендації, доповідна та пояснювальна записки, протокол, припис, посвідчення про відрядження, відпускний квиток, графік відпусток, обхідний лист та інші документи, розроблені в установленому порядку.
Рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.
Документи, в яких не зазначено строк виконання, повинні бути виконані не пізніше ніж за 30 календарних днів із моменту реєстрації документа у військовій частині (установи), до якої надійшов документ (пункт 3.11.6. Інструкції).
Порядок розгляду, реєстрації, приймання, узагальнення та аналізу звернень військовослужбовців, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, а також інших громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які законно перебувають на території України (далі - громадяни), у структурних підрозділах апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, інших органів військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини) визначає Інструкція про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затверджена наказом Міністерства оборони України від 28.12.2016р. №735 (далі - Інструкція №735).
Згідно із п.5 розділу ІІІ Інструкції №735, звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, ураховуючи вихідні, святкові та неробочі дні, а ті, які не потребують додаткового вивчення та проведення перевірки за ними, - невідкладно, але не пізніше 15 днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін розв`язати порушені у зверненні питання неможливо, то керівник відповідного органу військового управління, командир військової частини або особа, що тимчасово виконує його обов`язки, установлює термін, потрібний для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати 45 днів.
Згідно із п.6 розділу І Інструкції №735 усі звернення громадян, що надходять до Міністерства оборони України, органів військового управління, військових частин, підлягають обов`язковій класифікації за встановленими статтею 3 Закону України «Про звернення громадян» їх видами, а саме: пропозиції (зауваження), заяви (клопотання), скарги. Подальший розгляд пропозицій, заяв та скарг громадян проводиться з урахуванням особливостей, установлених статтями 14, 15 та 16 зазначеного Закону.
У відповідності до п.2 розділу ІІ Інструкції письмові звернення громадян, оформлені належним чином і подані в установленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю, первинному розгляду та реєстрації з метою визначення їх належності до компетенції відповідного органу військового управління та призначення за ними конкретного виконавця.
Отже, у наведених вище нормативно-правових актах детально роз`яснено поняття «рапорт», а також встановлено конкретні строки, протягом яких посадові особи зобов`язані здійснити розгляд відповідних документів.
З огляду на вищезазначене, слід зробити висновок, що за результатами розгляду рапорту військовослужбовця про його звільнення з військової служби посадові особи, які мають право на його звільнення з військової служби, зобов`язані видати наказ по особовому складу про звільнення такого військовослужбовця з військової служби чи надати обґрунтовану відмову у задоволенні рапорту (заяви).
Розглянутим вважається рапорт, по якому прийнято рішення та це рішення (відповідь) доведена до військовослужбовця належним чином.
Разом з тим, судова колегія звертає увагу, що чинним законодавством не передбачено прийняття уповноваженими особами (військовими частинами) рішень про відмову у формі відповідних наказів.
У даному випадку, рішенням про відмову у задоволенні рапорту військовослужбовця може бути відповідне повідомлення, в якому зазначено мотиви й підстави його прийняття.
Як вбачається із матеріалів справи, що ОСОБА_1 звернувся до відповідача із рапортом від 11.07.2024р. про звільнення з військової служби, надавши додаткові документи на підтвердження обставин щодо підстав звільнення.
1.08.2024р. командир ВЧ НОМЕР_1 листом за №350/174/308/1373/пс надав позивачу відповідь відповідно до його рапорту від 11.07.2024р., зазначивши, зокрема про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_1 з військової служби відповідно до пп.«г» п.2 ч.4 та п.3 ч.12 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу».
Надаючи оцінку вказаним обставинам, судова колегія вважає, що лист-відповідь ВЧ НОМЕР_1 за №350/174/308/1373/пс від 1.08.2024р. є рішенням відповідача про відмову у задоволенні рапорту Рабульця від 11.07.2024р. про звільнення з військової служби, оскільки в ньому чітко зазначено мотиви та підстави його прийняття.
Як вбачається із позовної заяви, що предметом спору у цій справі є саме бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо нерозгляду рапорту позивача у встановленому порядку.
Натомість, апеляційним судом встановлено, що рапорт позивача від 11.07.2024р. розглянуто відповідачем 1.08.2024р., тобто в межах загального 45-денного строку, та листом за №350/174/308/1373/пс надано мотивовану відмову у його задоволенні, у зв`язку із чим зазначено про прийняте рішення залишити матеріали про звільнення з військової служби у запас без реалізації та повернути для доопрацювання.
Відтак, оскільки в даному випадку бездіяльність відповідача щодо розгляду рапорту ОСОБА_1 від 11.07.2024р. відсутня, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки вказаним обставинам у справі, а відтак дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку із чим рішення суду першої інстанції підлягає скасування із прийняттям по справі нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139,246,315,317,325 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2024р. скасувати.
Прийняти по справі нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.          

Головуючий:                                                                     Ю.М. Градовський

                                                                            
                       Судді:                                                                                  О.В. Єщенко                                        

                                                            
                                                                                                   І.О. Турецька