УХВАЛА
 
25 березня 2025 року
м. Київ
 
справа № 552/3194/22
провадження № 51-517ск25
 
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                                ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
 
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4  на вирок Київського районного суду м. Полтави від 02 травня 2023 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 11 грудня 2024 року в кримінальному провадженні стосовно нього,
 
встановив: 
 
У касаційній скарзі викладено порушення, які, на думку скаржника, допущені судами першої та апеляційної інстанції у справі № 552/3194/22, стосовно нього.
 
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 1, 4, 5 ч. 2 цієї статті.
 
Так, засуджений, всупереч положенням п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК,направляючи до Суду свою касаційну скаргу вказав, що скарга подається до Верховного Суду України, що не відповідає приписам п. 21 ч. 1 ст. 3 КПК (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII), згідно з якою судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
 
Згідно з пунктами 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із відображенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
 
Так, відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
 
При цьому касатор значну частину скарги відводить на неповноту судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам, посилається на недослідження відео з нагрудних портативних відеореєстраторів працівників поліції, які здійснювали його затримання та, крім іншого, незняття з дротів та пилки відбитків пальців.
 
Однак, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, однобічність та неповнота судового розгляду можуть бути підставою для зміни чи скасування вироку місцевого суду апеляційним судом (статті 409, 410 КПК).
 
Частиною 1 ст. 438 КПК, передбачено, що підставами для скасування чи зміни судових рішень судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК). 
 
Отже, касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Під час розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції керується фактичними обставинами, установленими судами першої та апеляційної інстанцій.
 
Крім того, касатор зазначає про низку клопотань, на які начебто не надано жодної відповіді, однак не вказує їх суть, суд якої інстанції не надав на них відповіді та у чому полягає істотність порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення в контексті цих клопотань.
 
Також засуджений посилається на невідповідність протоколу огляду місця події вимогам частини 5 та 6 ст. 104 КПК, оскільки він не містить підпису спеціаліста, який приймав участь у огляді, однак не вказує, як, на його думку, відсутність підпису спеціаліста вплинула чи могла вплинути на законність та обґрунтованість рішень судів (рішення суду) та у чому полягають порушення судами (судом) вимог КПК.
 
Щодо показань свідка ОСОБА_5 , які на думку автора скарги є неправдивими (для уникнення кримінальної відповідальності), то, для можливості перевірки таких доводів Судом, скаржник не зазначає, які, на його думку, докази підтверджують обмову цим свідком, які не врахували суди, однак на них посилалась сторона захисту.
 
Тому, скаржнику необхідно уточнити та конкретизувати доводи своєї касаційної скарги, в межах повноважень Верховного Суду, і належним чином обґрунтувати обставини на які він посилається, як на підстави для скасування чи зміни оскаржуваних ним судових рішень, відповідно до ст. 438 КПК.
 
У зв`язку із вищевикладеним за наявності підстав, засудженому потрібно подати касаційну скаргу в новій редакції, взявши до уваги зазначене у цьому рішенні.
 
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити її без руху й установити строк для усунення допущених недоліків.
 
Враховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд
 
постановив:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_4  залишити без руху та надати йому строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
 
У разі неусунення зазначених в ухвалі недоліків в установлений строк, скаргу буде повернуто особі, яка її подала. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                                 ОСОБА_2                                        ОСОБА_3