ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року 
м. Черкаси   

Справа № 712/6531/24		
Провадження № 22-ц/821/513/25		
Категорія: 305010900 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В. 
суддів: Новікова О.М., Гончар Н.І.
за участю секретаря: Гладиш О.Ю.

учасники справи: 
позивач : ОСОБА_1 ,
представник позивача: адвокат Плаз Олег Миколайович,
відповідач :Комунальне підприємство теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради,
представник відповідача: Бойко Артур Сергійович,

розглянувши у відкритому судового засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» - Бойка Артура Сергійовича на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 грудня 2024 року (ухваленого під головуванням судді Токової С.Є. в приміщенні Соснівського районного суду  м. Черкаси ) у справі за позовом   ОСОБА_1 до Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

24 травня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП.
       В обгрунтування позову вказує, що 17.01.2024 о 14 год. 36 хв. в м. Черкаси по вул. Івана Мазепи, 130, водій автомобіля КРАЗ 250 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 , який знаходиться у трудових відносинах із відповідачем, керуючи даним автомобілем під час виконання своїх трудових обов`язків, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль AUDI Q5 д.н.з. НОМЕР_2 , 2021 р.в., який належить позивачці на праві приватної власності. 
Внаслідок ДТП автомобіль AUDI Q5 зазнав механічних пошкоджень.
Згідно звіту №А01-26 від 01.02.2024 про оцінку вартості відновлювального ремонту автомобіля AUDI Q5 д.н.з. НОМЕР_2 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 316 101,98 грн, що є матеріальними збитками. Дефектна відомість №А01-26 від 24.01.2024 огляду ТЗ AUDI Q5 д.н.з. НОМЕР_2 складена у присутності представника КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» Путін М.І. 
Вартість проведеної оцінки, яка оплачена суб`єкту оціночної діяльності – ФОП ОСОБА_3 , становила 4 500,00 грн. 
Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.01.2024 в справі №711/479/24 ОСОБА_2 у зв`язку із скоєною ним ДТП визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 850,00 гривень. 
08.05.2024 ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» за умовами договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР 216170309 від 09.08.2023 (автомобіля КРАЗ 250 д.н.з. НОМЕР_1 ) провела страхову виплату на рахунок позивача в розмірі 160 000,00 грн. 
Позивач вказує, що станом на сьогодні сума не відшкодованих їй матеріальних збитків, не покритих страховою виплатою, складає 156 101,98 грн = (316 101,98 грн – 160 000,00 грн). 
Вважає, що підлягають відшкодуванню понесені нею витрати на проведення оцінки матеріальних збитків в сумі 4 500,00 грн.
Вказує, що 13.05.2024 на адресу відповідача нею було скеровано лист, в якому було запропоновано в добровільному порядку відшкодувати заподіяну їхнім працівником під час виконання трудових обов`язків шкоду, але відповідь на час подання позову не отримана. 
Враховуючи, що відповідачем в добровільному порядку не відшкодовано завдану шкоду, позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав.
На підставі наведеного просила суд стягнути з відповідача на її користь 160 601,98 грн в якості відшкодування матеріальних збитків, понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1606,02 грн та витрат за професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 грудня 2024 року позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто із КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 156 101,98 грн, витрати пов`язані із залученням експерта – 4 500,00 грн, судовий збір 1 606,02 грн, всього стягнуто 162 208,00 грн. 
В іншій частині позовних вимог- відмовлено. 
Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивоване тим, що шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.
Оскільки ОСОБА_2 є винним у спричиненні збитків ОСОБА_1 , та на момент ДТП він виконував трудові обов`язки у КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради, будучи водієм автомобіля КРАЗ 250 д.н.з. НОМЕР_1 , відповідно до ст. 1172 ЦК України спричинену з його вини майнову шкоду повинен відшкодувати його роботодавець - відповідач по справі.
Зважаючи на вище викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога в частині стягнення з КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради на користь ОСОБА_1 різниці між фактичним розміром шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням підлягає до задоволення, в розмірі 156 101,98 грн.
Також підлягають до задоволення і позовні вимоги щодо стягнення витрат на проведення оцінки транспортного засобу в сумі 4 500 грн, що підтверджуються квитанцією до прибуткового касового ордера № 2 від 01.02.2024.
Відмовляючи у відшкодуванні витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив із того, що до матеріалів справи, окрім ордеру про надання правничої допомоги, не долучено жодних доказів, які б підтверджували склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, тому суд не вбачав підстав для задоволення вимоги про стягнення витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката в сумі 10 000,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 31 січня 2025 року, представник КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» - Бойко А.С., вважаючи оскаржуване рішення суду першої інстанції таким, що не відповідає нормам чинного законодавства, прийнятим із порушенням норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 грудня 2024 року та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що позивачем до матеріалів справи було долучено Звіт №А01-26 про оцінку автомобіля AUDI Q5 д.н.з. НОМЕР_2 , складеного 01.02.2024, який не є судовою експертизою, в силу вимог ЦПК України, та не є належним та допустимим доказом в розумінні ст. 78-80 ЦПК України, а відповідно вартість збитків не була підтверджена, як і розмір заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами, а суд першої інстанції не звернув увагу на заперечення представника КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго» з цих питань, висловлених в судовому засіданні 28.10.2024.

Відзив на апеляційну скаргу 

27 лютого 2025 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ОСОБА_1 – адвоката Плаз О.М., в якому просив залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, вважаючи її доводи необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обгрунтоване. 

Фактичні обставини справи, які встановлені судом першої інстанції 

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 17.01.2024 о 14 год. 36 хв. в м. Черкаси по вул. Івана Мазепи, 130, водій ОСОБА_2 , який знаходився у трудових відносинах із КП «Черкаситеплокомуненерго» ЧМР, керуючи автомобілем КРАЗ 250 д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль AUDI Q5 д.н.з. НОМЕР_2 , 2021 р.в., який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності. 
Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.01.2024 в справі №711/479/24 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу КРАЗ 250 д.н.з. НОМЕР_1 КП «Черкаситеплокомуненерго» ЧМР, яким керував ОСОБА_2 , була застрахована ТДВ СК «Гардіан» за полісом № ЕР 216170309.
08.05.2024 ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» за умовами договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР 216170309 від 09.08.2023 (автомобіля КРАЗ 250 д.н.з. НОМЕР_1 ) провела страхову виплату на рахунок позивача в розмірі 160 000,00 грн. 
Згідно звіту №А01-26 від 01.02.2024 про оцінку вартості відновлювального ремонту автомобіля AUDI Q5 д.н.з. НОМЕР_2 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 316 101,98 грн, що є матеріальними збитками. Дефектна відомість №А01-26 від 24.01.2024 року огляду ТЗ AUDI Q5 д.н.з. НОМЕР_2 складена у присутності представника КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» Путін М.І. 
Отже, різниця між сумою відновлювального ремонту та страховою виплатою складає 156 101,98 грн = (316 101,98 грн – 160 000,00 грн). 
13.05.2024 ОСОБА_1 на адресу відповідача направлена вимога про відшкодування майнової шкоди у вигляді збитків.
Судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів надання відповідачем відповіді на указану вимогу.

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд
і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно
до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода
на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
       Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальні збитки - це втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник – особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки – особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
У п. 6 вищевказаної постанови зазначено, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно із ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Встановлено, що 17.01.2024 сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій був пошкоджений автомобіль AUDI Q5 д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є позивач, ДТП сталася з вини ОСОБА_2 , працівника КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради, під час виконання ним своїх трудових обов`язків.
За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідальним, в даному випадку, за заподіяння шкоди позивачці ОСОБА_1 , є КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради, що узгоджується із висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 02.06.2022 №395/223/21, від 25.11.2022 № 646/3413/19. 
Визначаючи розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго» ЧМР на користь ОСОБА_1 , суд першої інстанції прийняв за основу Звіт №А01-26 від 01.02.2024 про оцінку вартості відновлювального ремонту автомобіля AUDI Q5 д.н.з. НОМЕР_2 , згідно якого розмір відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників транспортного засобу складає 316 101,98 грн., в тому числі ПДВ 20% за винятком вартості ремонтно-відновлювальних робіт.
Дефектна відомість №А01-26 від 24.01.2024 року огляду ТЗ AUDI Q5 д.н.з. НОМЕР_2 складена у присутності представника КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго» Путін М.І.
Згідно з положеннями статті 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов?язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Зважаючи на те, що страховою компанією було сплачено позивачці 160 000,00 грн. в якості страхового відшкодування, а згідно звіту, майнова шкода становить 316 101,98 грн, суд першої інстанції дійшов висновку, що різниця між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням становить 156 101,98 грн. 
В апеляційній скарзі представник відповідача Бойко А.С. посилається на те, що Звіт №А01-26 про оцінку автомобіля AUDI Q5 д.н.з. НОМЕР_2 , складеного 01.02.2024, який не є судовою експертизою, в силу вимог ЦПК України, та не є належним та допустимим доказом в розумінні ст. 78-80 ЦПК України, тому, відповідно вартість збитків не була підтверджена належними і допустими доказами.
Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та матеріали справи, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу по наступних підставах.
Частиною 2 ст. 106 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення незалежної оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування.
Відповідно до пункту 2 постанови КМУ №116 від 22.01.1996 року «Про затвердження порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей», розмір збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей визначається шляхом проведення незалежної оцінки відповідно до національних стандартів оцінки. Відповідно до п. п. 1.2, 1.4 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24 листопада 2003 року № 145/5/2092, Методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ.
Методика застосовується з метою, зокрема, визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ.
Вимоги Методики є обов`язковими під час проведення авто товарознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових авто товарознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.
Згідно з п. 4.3 цієї Методики за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. За результатом оцінки, виконаної суб`єктом оціночної діяльності, складається акт оцінки КТЗ.
Виходячи з викладеного, висновок експерта складається у разі проведення судової авто товарознавчої експертизи, а звіт оцінювача за результатами проведення оцінки КТЗ, при цьому, як висновок експерта, так і звіт оцінювача складаються на єдиних засадах, визначених Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24 листопада 2003 року № 145/5/2092.
Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» незалежною оцінкою майна є оцінка майна, проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання.
Виходячи з аналізу зазначених норм, визначення розміру матеріального збитку при пошкодженні транспортних засобів повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092.
Наявний в матеріалах справи Звіт №А01-26 про оцінку автомобіля AUDI Q5 д.н.з. НОМЕР_2 складений 01.02.2024, відповідає зазначеним вимогам закону, оскільки звіт здійснений оцінювачем ОСОБА_4 , який має вищу освіту і кваліфікацію оцінювача за напрямом оцінки майна «Оцінка об`єктів в матеріальній формі» та спеціалізаціями в межах напрямку : «Оцінка машин і обладнання», «Оцінка дорожніх транспортних засобів» на підставі кваліфікаційного свідоцтва МФ №6322 від 04.10.2008, видане Фондом державного майна України.
Крім того, стороною відповідача не було подано до суду іншого звіту оцінювача або висновку експерта, які б спростовували розрахунок суми збитків, завданих у результаті пошкодження транспортного засобу та не було заявлено клопотання про призначення експертизи як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції.
Колегія суддів зауважує, що представник відповідача був присутній при складенні дефектної відомості №А01-26 від 24.01.2024 року огляду ТЗ AUDI Q5 д.н.з. НОМЕР_2 , проте, будь-яких зауважень чи заперечень не надав.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при визначенні розміру матеріального збитку правомірно взяв за доказ Звіт, наданий позивачем.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права, у зв`язку із чим суд дійшов обгрунтованого висновку про часткове задоволення позову. 
Є необгрунтованими посилання скаржника в апеляційній скарзі на відсутність в матеріалах справи доказів проведення або не проведення позивачем ремонту ТЗ, зокрема, акту виконаних робіт та квитанції про сплату наданих послуг ремонту, виданих спеціалізованою станцією технічного обслуговування, що унеможливлює встановлення коефіцієнту зносу деталей, за допомогою яких здійснювалось відновлення попереднього стану ТЗ.
Відповідно до практики Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 760/5618/16-ц, Верховний Суд керується правилами частин першої та другої статті 22 ЦК України, відповідно до яких реальними збитками є також витрати, які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права, тобто такі дії, які настануть в майбутньому.
Висновки про наявність права у потерпілої сторони на відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, без підтвердження оплати проведеного відновлювального ремонту автомобіля, сформульовані також у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15, а також у постановах Верховного Суду від 16 січня 2018 року №61-1836св17, від 28 лютого 2018 року № 61-134св18.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про недоведення позивачем факту витрачання коштів на відновлення автомобіля, не мають правового значення, оскільки позивачем заявлено позовну вимогу відповідно до ст. ст. 22, 1166, 1187 ЦК України про відшкодування шкоди у зв`язку з пошкодженням речі, а саме витрат, які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Інші доводи, наведені позивачем в апеляційній скарзі, суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у апеляційній скарзі доводами, не вбачає.
Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом судового рішення в апеляційній інстанції, розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, –

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргупредставника Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» - Бойка Артура Сергійовича- залишити без задоволення.
Рішення   Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1  до Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП -  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України. 

Головуюча                          О.В. Карпенко

Судді                 О.М. Новіков

                Н.І. Гончар

/повний текст постанови суду складений 21 березня 2025 року/