УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
1 квітня 2025 року
м. Київ
справа № 638/8184/19
провадження № 51-32 зно 25
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої               ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
перевірила заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвал Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 13 січня та 3 лютого 2025 року за нововиявленими обставинами і
встановила:
Як убачається з наявних матеріалів, 26 грудня 2024 року Харківський апеляційний суд, керуючись ст. 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_4 про направлення матеріалів кримінального провадження № 12019220480001430 із Дзержинського районного суду м. Харкова до іншого. Таке рішення  ОСОБА_4 оскаржив у касаційному порядку.
Ухвалою від 13 січня 2025 року Касаційний кримінальний суд Верховного Суду (далі - Суд), керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК, відмовив у відкритті провадження і  повернув авторові касаційну скаргу, оскільки її було подано на судове рішення, яке в силу ст. 424 вказаного Кодексу не є предметом перевірки в касаційному порядку. Попри це ОСОБА_4 знову звернувся з питанням повторного розгляду повернутої йому касаційної скарги та скасування ухвали від 13 січня 2025 року. За цим зверненням 3 лютого 2025 року теж було відмовлено у відкритті касаційного провадження відповідно до приписів ч. 2 ст. 428 КПК, адже постановлені ухвали Суду є остаточними і оскарженню не підлягають.
Не зважаючи на таке, ОСОБА_4 подав нову заяву, в якій просить переглянути згадані рішення Суду від 13 січня та 3 лютого 2025 року за нововиявленими обставинами. Суть доводів заявника зводиться до того, що постановлена в порядку ст. 34 КПК ухвала апеляційного суду є незаконною, натомість суд касаційної інстанції залишив це поза увагою і прийняв необґрунтовані рішення без його виклику в судове засідання, чим порушив право учасника провадження. На думку ОСОБА_4 , зазначена обставина є нововиявленою, а подане звернення має бути розглянуто іншим складом суду.
Щодо позиції заявника про необхідність зміни складу суду та відведення суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , то її не можна визнати прийнятною. У  цьому провадженні склад суду був сформований автоматизованою системою документообігу відповідно до ст. 35 КПК. Обставини, котрі би в розумінні статей 75, 76 вказаного Кодексу унеможливлювали участь визначених суддів, наразі відсутні, а незгода з висновками суду касаційної інстанції не створює підстав для відводу. Не  здійснення виклику ОСОБА_4 теж не зумовлює зміни складу суду, адже в силу ст. 428 КПК питання про відкриття касаційного провадження вирішується без виклику сторін. Крім того, за правилами ст. 80 КПК заяви про відвід подаються під час судового провадження. Натомість на цій стадії судові рішення ще не  переглядаються за нововиявленими обставинами. З огляду на викладене немає правових підстав для відведення вказаних суддів й формування іншого складу колегії.
Перевіривши заяву, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті провадження необхідно відмовити на таких підставах.
За положеннями ст. 19 Конституції України Верховний Суд діє виключно в межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений законом.
Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 5 березня 2003 року № 5-рп/2003 у разі надходження звернень, зміст яких не відповідає закону або виходить за межі компетенції адресата, останній не зобов`язаний задовольняти вимоги запиту або приймати пропозицію, яка міститься у зверненні.
Процедуру провадження за нововиявленими обставинами законодавцем урегульовано в гл. 34 КПК. Закріплене у ст. 460 цього Кодексу право особи подати заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути реалізоване лише за підтвердження обставин, визначених у ч. 2 ст. 459 вказаного Кодексу, котрі визнаються нововиявленими, зокрема: 
1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і  пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;
4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути (пункти 2, 5 ч. 2 с. 459 КПК виключено на підставі Закону України № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року).
Однак за змістом поданої заяви, у ній ОСОБА_4 , не погоджуючись із остаточними рішеннями суду касаційної інстанції, не зазначає жодних обставин, котрі б у  розумінні положень ч. 2 ст. 459 КПК є нововиявленими. Замість цього твердить про незаконність ухвали апеляційного суду з питань визначення підсудності, що не  належить до предмета ревізії Суду, і всупереч вимогам ст. 428 КПК наполягає на  порушенні його права, яке не передбачене згаданою нормою процесуального права.
Таким чином відсутні підстави для перегляду ухвал Суду від 13 січня та 3 лютого 2025 року за нововиявленими обставинами. Тому у відкритті провадження за  заявою ОСОБА_4 необхідно відмовити.
Така позиція корелюється з правовими висновками, викладеними у постановах об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 3 лютого 2020 року (справа № 522/14170/17, провадження № 51-1836 кмо 19) та 24 лютого 2025 року (справа № 991/7253/23, провадження № 51-7441 кмо 23).
Керуючись ст. 464 КПК, колегія суддів
постановила:
Відмовити ОСОБА_4 у задоволенні заяви про відвід колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду та у відкритті провадження за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвал Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 13 січня та 3 лютого 2025 року за нововиявленими обставинами. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                             ОСОБА_2                                          ОСОБА_3