ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(додаткова)
 
27 травня 2025 року
м. Київ
 
справа № 465/3772/17
провадження № 61-11486св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (судді-доповідача), Зайцева А. Ю.,                    Тітова М. Ю.,                                
 
учасники справи: 
заявник(боржник) -     ОСОБА_1 ,
особа, дії якої оскаржуються, - приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць Андрій Андрійович,
заінтересована особа (стягувач) -Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго»,
розглянув при попередньому розгляді справи у порядку письмового провадження заяву приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича в інтересах якого діє представник - адвокат Репак Віталій Валерійович, про ухвалення додаткового рішення у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії, бездіяльність та рішення приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича,
ВСТАНОВИВ: 
У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою, в якій просила визнати незаконною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А. А. про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 28 червня 2023 року про стягнення з неї боргу на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (далі - ЛМКП «Львівтеплоенерго»).
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 05 жовтня 2023 року у задоволенні скарги відмовлено.
10 жовтня 2023 року приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць А. А. через представника - адвоката Репака В. В. звернувся до Франківського районного суду м. Львова з заявою про ухвалення у справі додаткового рішення, у якій просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь судові витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн.
 
Додатковим рішенням Франківського районного суду м. Львова від                                      28 листопада 2023 року заяву про ухвалення додаткового судового рішення у справі задоволено частково.
 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А. А. витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 грн.
 
Не погодившись із додатковим рішенням Франківського районного суду                        м. Львова від 28 листопада 2023 року, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.
 
Постановою Львівського апеляційного суду від 30 квітня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а додаткове рішення Франківського районного суду м. Львова від 28 листопада 2023 року - без змін.
 
30 квітня 2024 року адвокат Репак В. В., діючи в інтересах приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А.  А., звернувся до апеляційного суду із заявою, у якій просив стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця понесені ним в суді апеляційної інстанції судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.
 
Додатковою постановою Львівського апеляційного суду від 30 квітня                           2024 року заяву задоволено.
 
Ухвалено у справі додаткове судове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Львівської області                        Пиця А. А. 3 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
 
12 серпня 2024 року адвокат Гаталяк М. Я., діючи в інтересах ОСОБА_1 , подав до Верховного Суду касаційну скаргу на додаткове рішення Франківського районного суду міста Львовавід 28 листопада 2023 року, постанову Львівського апеляційного суду від 30 квітня 2024 року та додаткову постанову Львівського апеляційного суду від 18 червня 2024 року.
 
Постановою Верховного Суду від 24 квітня 2025 року касаційну скаргу               ОСОБА_1 , яка подана представником - адвокатом Гаталяком М. Я., залишено без задоволення, а додаткове рішення Франківського районного суду м. Львова від 28 листопада 2023 року, постанову Львівського апеляційного суду від  30 квітня 2024 року та додаткову постанову Львівського апеляційного суду від 18 червня 2024 року - без змін.
29 квітня 2025 року приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць А. А. в інтересах якого діє представник - адвокат Репак В. В. через систему «Електронний Суд» звернувся до Верховного Суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, у якій просить стягнути з                          ОСОБА_1 понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн, які були сплачені ним за підготовку та подання процесуальних документів до суду касаційної інстанції.
Заява мотивована тим, що постановою Верховного Суду від 24 квітня                    2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником - адвокатом Гаталяком М. Я., залишено без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, проте судом касаційної інстанції під час винесення цієї постанови не було вирішено питання щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу. 
Вказана заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Частиною першою, третьою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Згідно із частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати 
на професійну правничу допомогу.
Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.
За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до положень статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані 
з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
У відповідності до статті  452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).
Відповідно до частин четвертої-шостої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
 
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При цьому витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).
Як вбачається з матеріалів справи, у відзиві на касаційну скаргу, поданому адвокатом Репаком В. В., який діяв в інтересах приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А.  А., останній просив стягнути з ОСОБА_1 витрати на правову допомогу, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді касаційної інстанцї, за результатами розгляду справи, а також зазначив орієнтовний розмір таких витрат.
Встановлено, що справа Верховним Судом розглянута при попередньому розгляді у порядку письмового провадження 24 квітня 2025 року. 
29 квітня 2025 року приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць А.  А. в особі представника - адвоката Репака В. В. звернувся до Верховного Суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, у якій просить стягнути з  ОСОБА_1  витрати на правову допомогу у розмірі                  5 000 грн.
На підтвердження понесених приватним виконавцем судових витрат на професійну правничу допомогу заявником надано договір про надання правової допомоги № 25 від 14 травня 2020 року; додаткову угоду № 1 від                       13 травня 2022 року до договору про надання правової допомоги № 25 від                    14 травня 2020 року; додаткову угоду № 2 від 13 травня 2022 року до договору про надання правової допомоги № 25 від 14 травня 2020 року; рахунок № 79 за правничі послуги, що надані на підставі договору про надання правової допомоги № 25 від 14 травня 2020 року; платіжну інструкцію № 13595 від                             14 жовтня 2024 року. 
Згідно з повідомленням про доставлення електронного листа заява приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А.  А.                            вх. № 13514/0/220-25 про ухвалення додаткового рішення у справі доставлена представнику ОСОБА_1 - Гаталяку М. Я. в його електронний кабінет                       29 квітня 2025 року о 14:54 год. 
Крім цього, згідно з листом вих. № 10214/0/222-25 від 02 травня 2025 року зазначена заява була надіслана ОСОБА_1 на її поштову адресу, зазначену у касаційній скарзі. 
Ураховуючи, що касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишено без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, приймаючи до уваги відсутність  заперечень зі сторони заявника у справі, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про наявність підстав для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення у справі та стягнення з останньої на користь приватного виконавця витрат на правничу допомогу, понесених ним на стадії касаційного перегляду справи, у розмірі 5 000 грн, оскільки такий розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, обґрунтованості, розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи, її складності, необхідних процесуальних дій сторони.
Керуючись статтями 141, 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:
Заяву приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича, в інтересах якого діє представник - адвокат Репак Віталій Валерійович, про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича 5 000 (п`ять тисяч) гривень на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених при касаційному перегляді справи.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 
 
Судді:                                                                                                                  Є. В. Коротенко
         
        А. Ю. Зайцев
         
        М. Ю. Тітов