ПОСТАНОВА                                                     
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                                 
 
07 травня 2025 року
м. Київ
 
справа № 2-6120/09 (756/9016/22)
провадження № 61-711св25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач),                 Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
позивач - публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - Назаренко Мар`яни Володимирівни на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 листопада 2009 року та постанову Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2024 року у складі колегії суддів: Поліщук Н. В., Мережко М. В., Соколова В. В.,
Короткий зміст позовних вимог
1.            У серпні 2019 року ПАТ «Універсал Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.
2.            Позов обґрунтовано тим, що 26 грудня 2007 року ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір про надання кредитних послуг № 046-2900/840-0748, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 86 729 доларів США для власних потреб на строк з 26 грудня 2007 року до 10 грудня 2037 року.
3.            Відповідачка зобов`язалась виконувати свої зобов`язання за договором, сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 12,75 %, виплачувати кредит відповідно до додатку № 2 до договору, а також у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов`язань за договором сплатити штрафні санкції та інші платежі у строки та на умовах, що визначені договором.
4.            Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачці кредит у сумі 86 729 доларів США.
5.            У порушення умов договору ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 26 травня 2009 року має прострочену заборгованість: за кредитом - 885,64 грн, заборгованість по відсоткам - 47 851,52 грн, заборгованість по підвищеним відсоткам становить 90,17 грн.
6.            Банк вказував, що згідно умов договору в разі прострочення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за будь-якою з кредитних послуг він має право вимагати від останньої дострокового повернення всієї наданої суми кредиту та плати за кредит за всіма кредитними послугами в межах договору, змінивши, при цьому, терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення.
7.            Зазначав, що в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 банк та ОСОБА_5 уклали договір поруки № 046-2900/840-0748-Р\1, відповідно до умов якого ОСОБА_5 як поручитель зобов`язується перед банком за невиконання ОСОБА_1 усіх її зобов`язань, що виникли з договору в повному обсязі. Згідно пункту 3.1 договору поруки ОСОБА_6 як поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і ОСОБА_1 , за всіма її зобов`язаннями, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплати пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами договору.
8.            Враховуючи викладене банк просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість: за кредитом - 885,64 грн; заборгованість по відсоткам - 47 851,52 грн; заборгованість по підвищених відсотках - 90,17 грн; по сумі дострокового стягнення кредиту - 654 125,63 грн; витрати на оплату судового збору - 1 700 грн; витрати на оплату інформаційно-технічного забезпечення судового процесу - 252,00 грн.
Короткий зміст оскаржуваних судових рішень
9.            Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 19 листопада 2009 року позов задоволено.
10.         Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Універсал Банк» 702 952,96 грн заборгованості за кредитним договором та 1 730 грн судових витрат, а всього 704 682,96 грн.
11.         Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 20 лютого 2023 року поновлено ОСОБА_7 пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва                      від 19 листопада 2009 року (справа № 2-6120/09), заяву ОСОБА_7 про перегляд заочного рішення від 19 листопада 2009 року залишено без задоволення.
12.         Постановою Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - Назаренко М. В. залишено без задоволення.
13.         Заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 листопада 2009 року залишено без змін.
14.         Судові рішення мотивовано тим, що позичальник належним чином не виконував зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню солідарно з боржника та поручителя.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
15.         У січні 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_2 - Назаренко М. В .
16.         Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 23 січня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
17.         Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 квітня 2025 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
18.         У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - Назаренко М. В. , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині задоволених позовних вимог до ОСОБА_2 та відмовити у задоволенні позову в указаній частині.
19.         Підставою касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування норм матеріального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду України від 18 червня 2012 року в справі № 6-73цс12, від 26 вересня 2012 року в справі № 6-100цс12, від 25 вересня 2013 року в справі № 6-97цс13, від 13 вересня 2017 року в справі № 6-1539цс17, у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року в справі № 408/8040/12-ц, від 22 серпня 2018 року в справі                          № 2-1169/11, від 26 грудня 2018 року в справі № 569/8360/16-ц, від 05 червня 2019 року в справі № 523/3082/14-ц, від 19 червня 2019 року в справі № 523/8249/14-ц, від 26 червня 2019 року в справі № 755/18438/16-ц, від 17 лютого 2020 року в справі № 757/4111/13-ц, від 31 березня 2020 року в справі № 522/18818/17, від 26 травня 2020 року в справі № 910/13109/18, від 31 березня 2021 року в справі № 760/3103/15-ц, від 08 червня 2021 року в справі № 202/781/14-ц від 22 вересня 2021 року в справі № 489/6127/15-ц, від 17 листопада 2021 року в справі № 2-941/12, від 18 січня 2022 року в справі № 910/17048/17, від 03 травня 2022 року в справі № 442/4125/13-ц, від 13 липня 2022 року в справі № 761/28514/15, від 04 липня 2023 року в справі № 553/1501/15-ц, від 19 вересня 2023 року в справі № 2-2552/09 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
20.         Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій зроблено помилкові висновки щодо неможливості припинення поруки з підстав того, що банком було збільшено процентну ставку без згоди поручителя.
21.         Вказує, що умовами договору поруки визначено, що кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя (пункт 2.1 договору поруки). 
22.         Разом із тим, банк 15 липня 2008 року підняв процентну ставку з 12,75 % річних до 13,75 % річних шляхом одностороннього волевиявлення.
23.         Заявниця також посилається на те, що судами не враховано, що зобов`язання ОСОБА_2 за договором поруки припинились, оскільки кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явив вимог до поручителя.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
24.         У лютому 2025 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - Назаренко М. В. від ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», у якому вказано, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
25.         У жовтні 2022 року адвокатом Назаренко М. В., яка діє в інтересах ОСОБА_7 , подано заяву про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду міста Києва від 19 листопада 2009 року.
26.         Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 20 лютого 2023 року заяву про перегляд заочного рішення залишено без задоволення (том 1, а. с. 243-245).
27.         У квітні 2023 року адвокатом Назаренко М. В., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , подано апеляційну скаргу на заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 20 лютого 2023 року.
28.         Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 червня 2023 року матеріали цивільної справи № 756/9016/22 за заявою ОСОБА_7 про перегляд заочного рішення повернуто до Оболонського районного суду міста Києва для відновлення знищеного судового провадження № 2-6021/09 за позовом ПАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості (том 2, а. с. 40).
29.         З матеріалів відновленого судового провадження установлено, що 26  грудня 2007 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 046-2900/840-0748 (на придбання майна).
30.         Відповідно до пункту 1.1 договору кредитор зобов`язався надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти у сумі 86 729,00 доларів США, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12,75 % річних в порядку та на умовах та в строки, визначені цим договором. Сторони погодили, що розмір базової процентної ставки може змінюватись згідно умов цього договору. Вказана сума дорівнює еквіваленту 437 971,45 гривень за курсом НБУ на день укладення цього договору, при цьому сторони обумовили, що такий гривневий еквівалент має визначатися в цьому договорі лише в разі, якщо сума кредиту виражена в іноземній валюті.
31.         Згідно пункту 1.1.1 договору за користування коштами понад встановлений строк нараховується процентна ставка в розмірі 38,25 % річних. Розмір підвищеної процентної ставки за користування кредитом понад встановлений цим договором терміни сплати щомісячних платежів застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника. Нарахування та облік таких процентів кредитор здійснює відповідно до умов цього договору, додатків до нього та вимог чинного законодавства України, зокрема нормативних актів НБУ.
32.         Відповідно до пункту 2.12 кредитного договору кредитор може збільшити процентну ставку, зазначену у пункті 1.1 договору, у разі зміни НБУ розміру чинної облікової ставки та/або у разі запровадження адміністративних та/або інших заходів, які збільшують вартість коштів на українському ринку, та/або у випадку зміни ставок LIBOR, EURIBOR, та/або в інших випадках, якщо кредитор обґрунтовано уважає, що така зміна відповідає ринковим умовам або має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів кредитора.
33.         Кредитор має право вимагати від позичальника належного виконання останнім взятих на себе зобов`язань по цьому договору.
34.         Згідно пункту 5.2.5 кредитного договору відповідно до статей 525 та 611  ЦК України сторони погодили, що у випадку настання будь-якої з обставин, вказаних нижче, направлення кредитором на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 30 календарних днів з дати відправлення кредитором вищевказаного повідомлення (вимоги) позичальнику, уважати термін повернення кредиту таким, що настав на 31  календарний день з дати відправлення кредитором позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту.
35.         Обставиною для зміни терміну погашення кредиту, які сторони домовились уважати істотним порушенням умов договору, зокрема, вказано прострочення сплати чергового платежу за кредитом та/або процентів за користування кредитом понад 2 (двох) місяців (том 2, а. с. 60-62, 91-96).
36.         26 грудня 2007 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_5 укладено договір поруки № 046-2900/840-0748-Р/1, відповідно до умов якого поручитель зобов`язався перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_1 її зобов`язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору                     № 046-2900/840-0748 від 26 грудня 2007 року, укладеного між кредитором та боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.
37.         Поручитель засвідчив, що йому добре відомі усі умови вищевказаного основного договору і він погоджується з ними, зокрема: сума основного договору 86 729 доларів США. Вказана сума основного договору дорівнює еквіваленту 437 981,45 грн за курсом НБУ на день укладення основного договору, при цьому сторони обумовили, що такий гривневий еквівалент має визначатись в цьому договорі лише в разі, якщо сума основного договору виражена в іноземній валюті; розмірами процентної ставки та підвищеної процентної ставки, терміном повного виконання (пункт 1.2).
38.         Відповідно до пункту 2.1 договору поруки кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя.
39.         У випадку невиконання боржником своїх зобов`язань за основним договором кредитор має право пред`явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов`язковими до виконання поручителем на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом з повідомленням про його вручення) (пункт 2.2 договору поруки).
40.         Пунктом 4.2 визначено, що порука припиняється із припиненням всіх зобов`язань боржника за основним договором, що забезпечується такою порукою (а. с. 65-66, 102-104).
41.         Відповідно до листа ВАТ «Універсал Банк» № с4020 від 10 лютого 2009  року у відповідь на звернення ОСОБА_1 банк повідомив, що 15  липня 2008 року провів підвищення процентних ставок в порядку, передбаченому пунктом 2.12 кредитного договору № 046-2900/840-0748 від 26 лютого 2007 року. На виконання вимог пункту 2.12 кредитного договору № 046-2900/840-0748 від 26 грудня 2007 року надіслав ОСОБА_1 попереднє повідомлення про зміну процентної ставки з 12,75% річних на 13,75% річних (том 2, а.с.105-106).
Позиція Верховного Суду
42.         Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
43.         Так, частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
44.         Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).
45.         Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
46.         Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
47.         З матеріалів касаційної скарги вбачається, що судові рішення оскаржуються лише в частині задоволених позовних вимог до ОСОБА_7 , а тому в іншій частині не переглядаються.
48.         В апеляційній та касаційній скаргах представник ОСОБА_7 посилалась на те, що банк без згоди поручителя збільшив процентну ставку в односторонньому порядку, що є підставою для припинення поруки.
49.         Суд апеляційної інстанції, відхиляючи вказані посилання, виходив із того, що збільшення розміру процентної ставки визначено умовами кредитного договору, за виконання якого поручилась ОСОБА_7 , тому відсутні підстави уважати про зміну основного договору, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя.
50.         Колегія суддів не може погодитись із вказаними висновками з огляду на таке.
51.         Статтею 553 ЦК України (тут і надалі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
52.         Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.
53.         Висновок про припинення поруки на підставі частини першої статті 559 ЦК України залежить від установлених судом обставин щодо обсягу зобов`язання, на виконання якого надано поруку, та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок зміни без його згоди забезпеченого зобов`язання. Для цього судом необхідно дослідити відповідні умови кредитного договору та договору поруки щодо порядку погодження поручителем змін до основного зобов`язання.
54.         Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 755/18438/16-ц (провадження                       № 14-275цс19), а також у постанові Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 489/6127/15-ц (провадження № 61-16083св20).
55.         Закон пов`язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов`язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких інших умов основного договору.
56.         Згода поручителя може бути висловлена у будь-якій формі, зокрема, й письмового повідомлення, додаткової угоди тощо.
57.         У разі, якщо в договорі поруки передбачена, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов`язанням і строків їх виплати без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору є результатом досягнення певної домовленості між сторонами (банком і поручителем), а отже, поручитель дав згоду на зміну у майбутньому основного зобов`язання.
58.         Указане узгоджується з висновками Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеними у постанові від 17 лютого 2020 року у справі № 757/4111/13-ц (провадження № 61-37688сво18).
59.         Велика Палата Верховного Суду неодноразово також зазначала про необхідність повідомлення поручителя про зміну основного зобов`язання, якщо сторони не узгодили, що зміна відбувається автоматично і не потребує укладення між сторонами будь-якої додаткової угоди/договору про внесення змін до цього договору у постановах від 26 травня 2020 року у справі № 910/13109/18 (провадження № 12-7гс20, від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17 (№ 12-85гс20).
60.         Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 910/13109/18 (провадження № 12-7гс20) зазначено, що за правилами, передбаченими абзацом 3 частини третьої статті 202 ЦК України, односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Настання правових наслідків, зумовлених вчиненням особою одностороннього правочину, для інших осіб пов`язане з дотриманням вимог щодо вчинення його у відповідній формі, обумовленій законом, та його реалізацію шляхом доведення цього правочину до відома зацікавлених осіб. Приписи частини першої статті 559 ЦК України передбачають спеціальне регулювання порядку зміни забезпеченого порукою зобов`язання, а відтак і договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, з урахуванням волевиявлення та повідомлення, крім сторін цього договору, також поручителя і встановлюють правові наслідки неодержання згоди поручителя. Умови договору поруки про те, що поручитель при укладенні цього договору дає свою згоду на збільшення основного зобов`язання, не виключають правил застосування, передбачених абзацом 3 частини третьої статті 202 ЦК України, та, відповідно, від необхідності узгодження певних вчинених в односторонньому порядку змін до основного зобов`язання із поручителем у належній формі.
61.         З кредитного договору, укладеного між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 , вбачається, що кредитор може збільшити процентну ставку, зазначену у пункті 1.1 договору у разі зміни НБУ розміру чинної облікової ставки та/або у разі запровадження адміністративних та/або інших заходів, які збільшують вартість коштів на українському ринку, та/або у випадку зміни ставок LIBOR, EURIBOR, та/або в інших випадках, якщо кредитор обґрунтовано уважає, що така зміна відповідає ринковим умовам або має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів кредитора (пункт 2.12 кредитного договору).
62.         Разом із тим, відповідно до пункту 2.1 договору поруки кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя.
63.         Відповідно до листа ВАТ «Універсал Банк» № с4020 від 10 лютого 2009  року у відповідь на звернення ОСОБА_1 банк повідомив, що 15  липня 2008 року провів підвищення процентних ставок в порядку, передбаченому пунктом 2.12 кредитного договору № 046-2900/840-0748 від 26 лютого 2007 року. На виконання вимог пункту 2.12 кредитного договору № 046-2900/840-0748 від 26 грудня 2007 року надіслав ОСОБА_1 попереднє повідомлення про зміну процентної ставки з 12,75% річних на 13,75% річних (том 2, а.с.105-106).
64.         Матеріали справи не містять доказів того, що поручитель ОСОБА_2 давала згоду на збільшення її відповідальності у зв`язку з підвищенням відсоткової ставки за кредитним договором.
65.         Отже, банк в односторонньому порядку без згоди поручителя змінив умови основного договору з боржником, збільшив відсоткову ставку з 12,75 % річних до 13,75 % річних, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності поручителя, тому порука ОСОБА_2 за договором поруки припинилася відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
66.         Суди попередніх інстанцій наведеного не врахували та дійшли помилкового висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості також з поручителя, оскільки зміна умов основного договору, які передбачають збільшення відповідальність поручителя без її згоди, є підставою для припинення поруки.
67.         З огляду на викладене, колегія суддів дійшли висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень в частині позовних вимог до ОСОБА_2 .
68.         Відповідно до статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.
Керуючись статтями 400, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1.            Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - Назаренко Мар`яни Володимирівни задовольнити.
2.            Заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 листопада 2009 року та постанову Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2024 року в частині позовних вимог до ОСОБА_2 скасувати.
3.            У задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.
4.            В іншій частині заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від  19 листопада 2009 року та постанову Київського апеляційного суду від 31  жовтня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                  Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                             О. В. Білоконь
 
                                                                                                        О. М. Осіян
 
                                                                                                        Н. Ю. Сакара
                                                                                                       
                                                                                                        В. В. Шипович