У Х В А Л А
30 квітня 2025 року
м. Київ
справа №757/47571/23-ц
провадження № 61-3484ск25
Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М.
розглянув касаційну скаргу Головного управління Національної поліції 
у місті Києві на рішення Печерського районного суду міста Києва 
від 25 вересня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 11 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Київської міської прокуратури, Головного управління Національної поліції у місті Києві про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду,
ВСТАНОВИВ:
18 березня 2025 року Головне управління Національної поліції у місті Києві через підсистему «Електронний Суд» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Печерського районного суду міста Києва від 25 вересня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 лютого 
2025 року.
У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 25 березня 2025 року касаційну скаргу 
Головного управління Національної поліції у місті Києві залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме заявнику необхідно подати нову редакцію касаційної скарги та її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, із належним обґрунтуванням пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, на який заявник посилається, як на підставу касаційного оскарження судових рішень та сплатити судовий збір.
Верховний Суд направив електронну копію ухвали від 25 березня 2025 року до електронного кабінету Головного управління Національної поліції у місті Києві та його представнику Глущенко О. М., яку останні отримали 26 березня 2025 року о 23:44 год, що підтверджується повідомленнями суду про доставлення електронних листів.
Однак, станом на 30 квітня 2025 року вимоги ухвали Верховного Суду 
від 25 березня 2025 року заявник не виконав.
Відповідно до частини першої статті 44 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини (зокрема, у справі «Пономарьов проти України») сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Згідно із частиною п`ятою, шостою статті 393 ЦПК України питання про залишення касаційної скарги без руху суд касаційної інстанції вирішує протягом двадцяти днів з дня надходження касаційної скарги. Питання про повернення касаційної скарги суд касаційної інстанції вирішує протягом двадцяти днів з дня надходження касаційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення касаційної скарги постановляється ухвала.
Таким чином, на підставі статті 393 ЦПК України касаційну скаргу 
Головного управління Національної поліції у місті Києві необхідно визнати неподаною та повернути.
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Керуючись статтями 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції у місті Києві на рішення Печерського районного суду міста Києва від 25 вересня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Київської міської прокуратури, Головного управління Національної поліції у місті Києві про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду, визнати неподаною та повернути.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                   В. М. Ігнатенко