ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/3657/24  Номер провадження 33/814/372/25	Головуючий у 1-й інстанції Цибізова С. А.  Доповідач ап. інст. Захожай О. І.	

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2025 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Захожай О.І.
при секретарі – Лисенко О.Ю.
за участю:
захисника-адвоката Коршенко Ю.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, відносно якої складено протокол ОСОБА_1 на постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від 28 січня 2025 року,
В С Т А Н О В И В:
Цією постановою        
ОСОБА_1 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, безробітного, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 34000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.
Як установив суд, ОСОБА_1 17.08.2024 о 14 год. 20 хв. керував автомобілем OPEL VECTRA, днз НОМЕР_2 в с. Розсошенці, вул. Пушкіна з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, незв`язна мова). Від проходження медичного огляду ОСОБА_1 для визначення алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, а саме продути алкотестер Драгер на місці чи поїхати в медичну установу на вимогу працівника поліції відмовився. Дане правопорушення вчинене повторно протягом року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП.
ОСОБА_1 не погодився з вказаним рішенням та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження у справі.
Вважає, що наявні матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що підтверджують порушення ним, як водієм, ПДР України та законне зупинення працівниками патрульної поліції, в зв`язку з чим працівники поліції безпідставно склали протокол про адміністративне правопорушення.
Стверджує, що не був водієм та не рухався на автомобілі.
В судове засідання ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, не з`явився, про причини неявки суду не повідомляв, що в свою чергу узгоджується зі ст.294 КУпАП та, на думку суду, не перешкоджає розгляду справи.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення адвоката Коршенка Ю.О., який підтримав подану апеляційну скаргу, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, приходжу до наступного висновку.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортного засобу особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до частини 2 статті 130 КУпАП, повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті,- тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього рухуУкраїни водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно п.2.1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 р. N 1452/735, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за N 1413/27858, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення /ст. 251 КУпАП/.
Як вбачається з матеріалів справи, суд дійшов вірного висновку про наявність в діях   ОСОБА_1   складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП на підставі належно досліджених та оцінених всіх доказів, наявних в матеріалах справи.
Вказаний протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам, встановленим статтею 256 КУпАП та Інструкції №1376, є належним, допустимим та достовірним доказом у справі, який сумніву в суду не викликає.
Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД 3775671 від 17.08.2024 та відеозапису, наявного в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_1 на пропозицію працівників патрульної поліції пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Драгер на місці зупинки чи в медичному закладі відмовився, що відповідає вимогам ст.266 КУпАП.
Крім того в матеріалах справи наявне направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.08.2024 року в ПОНД, з якого вбачається, що ОСОБА_1 від огляду відмовився.
Також відеозаписом зафіксовано, що працівниками поліції ОСОБА_1 було належним чином роз`яснено підстави огляду, оскільки надійшло повідомлення на лінію 102, вказано про виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння та роз`яснено процедуру проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст.268 КУпАП.
Тому не заслуговують на увагу доводи правопорушника, що останній не був зупинений працівниками поліції, тому що поліцейські прибули на місце пригоди, в зв`язку з надходженням повідомлення на лінію 102, про що останньому працівниками поліції неодноразово повідомлялось.
Твердження апелянта про те, що транспортним засобом він не керував суд оцінює критично, оскільки такі спростовуються матеріалами справи, а саме поясненнями свідків та наявними відеозаписами, що в даному випадку можна розцінювати як спосіб захисту з метою уникнення від відповідальності за вчинене адміністративне праовпорушення.
Отже, доводи апелянта, викладені у апеляційній скарзі не впливають на правильність встановлених обставин у справі та не скасовують відповідальність ОСОБА_1 за порушення ним вимог п.2.5 ПДР України та вчинення ним даного адмінправопорушення.
Відповідно до вимог ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність настає у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно постанови Полтавського районного суду Полтавської області від 12 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладеного на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень та позбавлення права керування транспортними засобами на 1 рік.
Відповідно до вимог ч.2 ст.130 КУпАП відповідальність настає у випадку повторного вчинення протягом року будь-якого з порушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП.
Отже, суд дійшовши вірного висновку про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, вірно кваліфікував його дії за ч.2 ст.130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що вчинено повторно протягом року.
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено з дотриманням вимог ст. 33-35 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, та вірно визначено в межах санкції ч.2 ст.130 КУпАП.
За викладених вище обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, в звязку з чим апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Керуючисьст. ст. 293, 294 КУпАП, суд,-
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Полтавського районного суду Полтавської області від 28 січня 2025 року без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

 Суддя   Полтавського
апеляційного суду                                                Захожай О.І.