ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року	Львів	Справа № 607/17709/22 пров. № А/857/12026/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,
суддів Глушка І.В., Затолочного В.С.,
за участі секретаря судового засідання Демчик Л.Р.,
позивач: ОСОБА_1 ,
представники відповідача: Сойка Г.Є., Руцька С.З., Калашник Н.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 березня 2025 року у справі № 607/17709/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до  Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області  про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
суддя в 1-й інстанції – Подлісна І.М.,
час ухвалення рішення – не зазначено,
місце ухвалення рішення –м. Тернопіль
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,

                                                   В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області з заявою про проведення перерахунку пенсії відповідно до вимог частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», із збільшенням на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад встановлений (жінки - 15 років) стаж, розрахованої відповідно до пункту 1 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 3868-4033/Т-02/8-1900/22 від 25.11.2022 року повідомлено позивача, що пенсія перерахована та виплачується відповідно до вимог чинного законодавства. З таким рішенням позивач не погодилася, тому звернулася до суду за захистом своїх прав, оскільки вважає, що відмова в перегляді призначеної пенсії з врахуванням пільг, наданих частиною другою статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є протиправною.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії з її збільшенням на 1% заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 15 років відповідно до частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Визнано протиправною та скасувати лист - відмову (рішення) Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 05 травня 2022 року № 1709-1839/Т-02/8-1900/22 щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії з її збільшенням на 1% заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 15 років відповідно до частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату з 01.11.2022 р. пенсії за віком ОСОБА_1 призначеної 21.10.2022 р., з врахуванням п. 2 ст.56 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме: збільшити пенсію на один відсоток заробітку за кожен рік роботи протягом сімнадцяти років понад п`ятнадцятирічний трудовий стаж, починаючи з 01.11.2005 р. по 31 жовтня 2022 р.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду 04 травня 2023 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишено без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року у справі № 607/17709/22  без змін.
16.11.2023 до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
26.12.2023 ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Встановлено судовий контроль за виконанням рішення Тернопільського окружного адміністративного суду по справі № 607/17709/22. Зобов`язано ГУ ПФУ протягом 60 днів з дня отримання даної ухвали, подати до Тернопільського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.02.2023 у справі № 607/17709/22 в частині здійснення перерахунку та виплати з 01.11.2022 пенсії за віком ОСОБА_1 призначеної 21.10.2022, з врахуванням пункту 2 статті 56 Закону № 796-ХІІ, а саме: збільшити пенсію на один відсоток заробітку за кожен рік роботи протягом сімнадцяти років понад п`ятнадцятирічний трудовий стаж, починаючи з 01.11.2005 по 31.10.2022.
26.04.2024 постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, а ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року з питань встановлення судового контролю у справі № 607/17709/22- без змін.
02.05.2024 відповідачем подано до суду звіт про виконання судового рішення від 06.02.2023 року.
07.05.2024 позивачем подано спростування щодо звіту ГУ ПФУ.
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 13.06.2024 року зобов`язано ГУ ПФУ повторно (протягом трьох місяців з дня отримання цієї ухвали) подати звіт про виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року у справі № 607/17709/22.
ГУ ПФУ не погодилось із даною ухвалою та подало апеляційну скаргу на неї.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року, апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, а ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 13.06.2024 з питань встановлення судового контролю в справі № 607/17709/22 залишено без змін.
11.10.2024 від відповідача надійшов звіт про виконання судового рішення, який ГУ ПФУ просить прийняти, оскільки рішення Тернопільського окружного адміністративного суду по справі № 607/17709/22 виконано повністю.
Позивач подала на адресу суду 17.10.2024 спростування та просила накласти штраф в максимальному розмірі на начальника ГУ ПФУ за невиконання рішення суду, виконати рішення суду, визнавши протиправним та протизаконним поданий звіт про виконання рішення суду.
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року відмовлено у прийнятті звіту ГУ ПФУ від 11.10.2024 про виконання судового рішення у справі № 607/17709/22.
Встановлено відповідачу новий строк для подання звіту про виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року по справі № 607/17709/22 протягом 60 днів з дня набрання даною ухвалою законної сили.
Зобов`язано ГУ ПФУ подати протягом 60 днів з дня набрання даною ухвалою законної сили звіт про виконання судового рішення.
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про накладення штрафу на керівника ГУ ПФУ за невиконання рішення суду – відмовлено.
ОСОБА_1 не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції подала на неї апеляційну скаргу, вважає таку незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить ухвалу скасувати та прийняти нове рішення, яким заяву задовольнити. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що рішення Тернопільського окружного адміністративного суду по справі № 607/17709/22 відповідачем не виконано, і надання відповідачу попередніми ухвалами строку для подання звіту про виконання судового рішення терміном 60 днів та 3 місяці не призвели до очікуваного результату. Вважає за необхідне посилити встановлений судовий контроль шляхом накладення штрафу в максимальному розмірі на начальника ГУ ПФУ, який несе особисту відповідальність за невиконання рішення суду.
ГУ ПФУ також звернулось до суду апеляційної інстанції, зазначивши, що ухвала від 17.12.2024 є безпідставною, необґрунтованою, винесеною без урахування всіх обставин справи та письмових доказів, що призвело до прийняття хибного судового рішення. Вказував, що рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року по справі № 607/17709/22 є виконаним в повному обсязі.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишено без задоволення.
Ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року з питань прийняття звіту у справі № 607/17709/22 змінено, викладено абзац четвертий її резолютивної частини в наступній редакції:
«Накласти штраф на керівника суб`єкта владних повноважень – начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області ОСОБА_2 у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят гривень) за невиконання Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року. Половину штрафу у розмірі 30280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) гривень стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), а іншу половину у розмірі 30280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) гривень - на користь Державного бюджету України (Отримувач - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/21081100; код отримувача (ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA118999980313090106000026007; код класифікації доходів бюджету - 21081100).»
В іншій частині оскаржуване рішення залишено без змін.

28 лютого 2025 року на адресу Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла заява від Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про зменшення розміру штрафу накладеного на керівника суб`єкта владних повноважень - начальника   Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області Москалика І.І. за невиконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Вказана заява мотивована тим, що відповідачем та його керівником здійснено усі можливі дії, які спрямовані на виконання рішення суду, які є достатніми та вичерпаними.
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 березня 2025 року в задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про зменшення розміру штрафу накладеного на керівника суб`єкта владних повноважень - начальника  Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області Москалика І.І. за невиконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відмовлено.

Не погодившись із прийнятою ухвалою, її оскаржило Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, яке із покликанням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та прийняти нове рішення, яким заяву задовольнити.
У доводах апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції не враховано те, що керівником Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області протягом усього часу з моменту набрання рішенням по суті у справі №607/17709/22 законної сили і дотепер здійснюються активні дії, спрямовані на виконання судового рішення.
Крім цього, зазначає, що розглянувши питання про накладення штрафу на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області Москалика І.І. без його повідомлення Восьмий апеляційний адміністративний суд позбавив начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області права подати усні та письмові пояснення щодо наявності підстав накладення штрафу, а також відповідні докази, які могли бути враховані судом під час вирішення питання про наявність підстав для накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень.
Просить скасувати ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 11.03.2025 у справі №607/17709/22 та прийняти постанову, якою зменшити розмір штрафу, накладеного на керівника суб`єкта владних повноважень – начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області Москалика І.І. за невиконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року, до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (тридцять тисяч двісті вісімдесят гривень).

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти задоволення заяви про зменшення розміру штрафу накладеного на керівника суб`єкта владних повноважень - начальника   Головного управління Пенсійного фонду України та просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги а ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 березня 2024 року залишити без змін. 
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції вказав, що підставами для зменшення розміру штрафу є докази, що підтверджують здійснення керівником суб`єкта владних повноважень дій, які спрямовані на виконання судового рішення та які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними, а в даному випадку після винесення постанови Восьмим апеляційним адміністративним судом 23 січня 2025 року про накладення штрафу відповідачем не вчинено жодної дії спрямованої на виконання судового рішення. За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що підстави для задоволення заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області відсутні, оскільки судом не встановлено доказів, що підтверджують здійснення керівником суб`єкта владних повноважень дій, які спрямовані на виконання судового рішення та які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.
Апеляційний суд дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги зазначає наступне. 
Стаття 124 Конституції України та стаття 14 КАС встановлюють, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до ч.1 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.
Процесуальне законодавство визначає види судового контролю за виконанням судового рішення, а саме, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст.ст.382, 382-1, 382-2, 382-3 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст.383 КАС України).
Наведені норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення і підставами для їх застосування є невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Судом першої інстанції встановлено, що після винесення Постанови Восьмим апеляційним адміністративним судом  23 січня 2025 року, якою накладено штраф на керівника суб`єкта владних повноважень – начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області Москалика І.І. у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят гривень) за невиконання Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року. Половину штрафу у розмірі 30 280 гривень стягнути на користь ОСОБА_1 , а іншу половину у розмірі 30 280   гривень на користь Державного бюджету України, відповідачем по справі Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області не вчинено жодної дії спрямованої на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду  від 06.02.2023 року.
Апеляційний суд зазначає, що звертаючись у Тернопільський окружний адміністративний суд із заявою від 28 лютого 2025 року про зменшення розміру штрафу накладеного на керівника суб`єкта владних повноважень - начальника   Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області Москалика І.І. за невиконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідач фактично висловлює свою незгоду із постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2025 року. Більше того, 19 березня 2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подало заяву, в якій просить долучити до матеріалів справи докази виконання резолютивної частини постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2025 року в частині сплати штрафних санкції за невиконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року, а саме – копію квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 72480696 від 12 березня 2025 року (том 3, а.с. 136-140).
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви від 28 лютого 2025 року про зменшення розміру штрафу накладеного на керівника суб`єкта владних повноважень - начальника   Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області ОСОБА_2 за невиконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній ухвалі, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення заяви позивача.

При цьому, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, судова колегія враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

                                                П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення.
Ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 березня 2025 року у справі № 607/17709/22 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	В. С. Затолочний  	
Повне судове рішення складено  22.05.25