Постанова
Іменем України
19 березня 2025 року
м. Київ
Справа № 462/3537/24
Провадження № 61-12668св24
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - головуючого судді Крата В. І., судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув у порядку письмового провадження справу,
учасниками якої є
позивач - ОСОБА_1 (далі - позивач), інтереси якого представляє адвокат Богомазова Ірина Олександрівна (далі - адвокат),
відповідач-  ОСОБА_2 (далі - відповідач), 
про стягнення коштів
за касаційною скаргою відповідача на постанову Львівського апеляційного суду від 13 серпня 2024 року, ухвалену колегією суддів у складі Ніткевича А. В., Бойко С. М., Копняк С. М.
ІСТОРІЯ СПРАВИ
(1) Вступ
1.           Сторони уклали попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку. За умовами цього договору позивач сплатив відповідачу частину вартості вказаного майна. Однак основний договір купівлі-продажу сторони не уклали через відсутність житлового будинку. Тому позивач звернувся до суду і просив стягнути передані відповідачеві кошти. 
2.           Для забезпечення цього позову просив накласти арешт на три земельні ділянки, гараж і автомобіль, належні відповідачеві; заборонити відповідачу й іншим особам, які діють в його інтересах або за його дорученням, вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження вказаного нерухомого та рухомого майна; накласти арешт на кошти на банківських рахунках відповідача. Мотивував тим, що за договором дарування відповідач відчужив на користь його дружини житловий будинок, який був предметом попереднього договору сторін про купівлю-продаж, а також намагається продати свій автомобіль, що засвідчує відповідне оголошення.
3.           Суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки позивач не обґрунтував співмірність заходів забезпечення позову із позовною вимогою, а у матеріалах справи немає оцінки майна, якого стосується ця заява.
4.           Апеляційний суд заяву про забезпечення позову задовольнив частково: наклав арешт на три земельні ділянки й автомобіль відповідача із забороною йому та іншим особам, які діють в його інтересах або за його дорученням вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження відповідних об`єктів; в іншій частині у задоволенні заяви відмовив. Мотивував тим, що вчинення відповідачем дій щодо відчуження власного майна може негативно вплинути на виконання ним зобов`язань перед позивачем. Тому вважав обґрунтованим і співмірним позовним вимогам накладення арешту на земельні ділянки й автомобіль відповідача із забороною вчинення дій, спрямованих на їхнє відчуження.
5.           Відповідач із судовим рішенням апеляційного суду не погодився та подав касаційну скаргу. Стверджував, що забезпечення позову шляхом арешту майна має наслідком позбавлення особи права на вільне розпорядження цим майном, і що позивач не обґрунтував підстав для такого обмеження.
6.           Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду мав відповісти на питання про те, чи є арешт земельних ділянок і автомобіля, а також заборона вчинення дій, спрямованих на відчуження цього майна, необхідними та співмірними з позовною вимогою.Вирішив, що не є необхідним одночасне накладення арешту на майно разом із вжиттям додаткових заходів, спрямованих на обмеження розпорядження цим майном; арешт останнього є необхідним і співмірним із вимогою позивача.
(2) Зміст позову та заяви про його забезпечення
7.           У квітні 2024 року позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача 35 000,00 доларів США у гривневому еквіваленті, розрахованому на день ухвалення рішення. Тоді ж позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, у якій просив:
-                   накласти арешт на все нерухоме та рухоме майно, що належить на праві власності відповідачу, зокрема, але не виключно, на такі об`єкти: 
(1)              земельні ділянки: з кадастровим номером 4610165500:05:001:0899 і площею 0,0039 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; з кадастровим номером 4610165500:05:001:0838 і площею 0,003 га та з кадастровим номером 4610165500:05:001:0758 і площею 0,0014 га, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (далі - земельні ділянки); 
(2)              гараж загальною площею 36,5 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_2 (далі - гараж); 
(3)              автомобіль «ToyotaLand Cruiser 200» (VIN-код:   НОМЕР_1 ) з державним номерним знаком  НОМЕР_2 (далі - автомобіль);
-                   заборонити відповідачу та будь-яким іншим особам, що діють в його інтересах та/або за його дорученням, вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження нерухомого та рухомого майна, зокрема, але не виключно, на зазначені об`єкти;
-                   накласти арешт на 1 385 300,00 грн на банківських рахунках відповідача.
(3) Зміст судових рішень щодо забезпечення позову
8.           3 травня 2024 року Залізничний районний суд м. Львова постановив ухвалу, згідно з якою відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову.
9.           13 серпня 2024 року Львівський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою скасував ухвалу суду першої інстанції та задовольнив частково заяву про забезпечення позову: наклав арешт на три земельні ділянки й автомобіль (з VIN-кодом НОМЕР_3 ) відповідача із забороною йому та іншим особам, які діють в його інтересах або за його дорученням вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження відповідних об`єктів; в іншій частині у задоволенні заяви відмовив. Мотивував так:
9.1.       Спір стосується коштів. Позивач просить стягнути з відповідача 35 000 дол. США, сплачених у гривневому еквіваленті згідно з попереднім договором як забезпечувальний платіж за основним договором купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку. Позивач у листі просив відповідача повідомити час і місце укладення основного договору та надати відповідні документи, але відповідач не відреагував.
9.2.       Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 2 травня 2024 року земельна ділянка з кадастровим номером 4610165500:05:001:1145 і житловий будинок загальною площею 138,1 кв. м, який знаходиться на цій ділянці за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі договору дарування від 1 травня 2024 року належить на праві власності ОСОБА_3 . Це дає підстави для беззаперечного висновку про те, що після подання позову відповідач відчужив належне йому майно, тобто намагається змінити свій майновий стан і здатність виконувати можливі зобов`язання у майбутньому.
9.3.       У матеріалах справи є докази належності відповідачеві на праві власності відповідних об`єктів, зокрема земельних ділянок, на які позивач просить накласти арешт.
9.4.       За обставин цієї справи достатньо обґрунтованим є припущення про можливість відповідача відчужити його майно. Тому обґрунтованими є вимоги заяви про забезпечення позову в частині накладення арешту на земельні ділянки та автомобіль і заборони вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження цих об`єктів.
9.5.       Площі земельних ділянок є незначними. Тому їхня ринкова вартість буде співмірною із ціною позову. Оцінити майно відповідача позивач не має змоги, оскільки для цього слід забезпечити доступ суб`єкту оціночної діяльності.
9.6.       Враховуючи ціну позову, майновий стан відповідача, а також поведінку останнього, можливо накласти арешт на автомобіль та заборонити його відчуження.
9.7.       Забезпечення позову у визначений спосіб має тимчасовий характер, не вплине на права й обов`язки осіб, які не є учасниками цієї справи, але захистить права позивача у разі задоволення його позову.
9.8.       У накладенні арешту на гараж і заборони його відчуження слід відмовити, бо відповідач є власником лише 1/2 частки у цьому майні. Тому забезпечення позову у відповідний спосіб суперечить меті та завданню цього інституту і впливатиме на права інших осіб, які не є учасниками справи.
9.9.       Також слід відмовити у накладенні арешту на банківські рахунки відповідача, оскільки немає інформації про їхню наявність. Крім того, накладення арешту на всі рахунки відповідача є надто обтяжливим для нього.
10.        8 жовтня 2024 року Львівський апеляційний суд за заявою адвоката постановив ухвалу, згідно з якою виправив описку в постанові від 13 серпня 2024 року, а саме замість VIN-коду НОМЕР_3 вказав правильний VIN-код  НОМЕР_1 .
(4) Провадження у суді касаційної інстанції
11.        12 вересня 2024 року відповідач подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просив скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову. 
12.        4 жовтня 2024 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою відповідача.
13.        28 жовтня 2024 року відповідач подав документ із назвою «Уточнення до касаційної скарги», у якому, зокрема, просив врахувати виправлену апеляційним судом описку в оскарженій постанові та вважати правильним VIN-код автомобіля  НОМЕР_1 замість зазначеного у касаційній скарзі VIN-коду НОМЕР_3 .
14.        14 березня 2025 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою призначив справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
15.        Відповідач мотивував касаційну скаргу так:
15.1.    Апеляційний суд не врахував, що позивач не надав докази для підтвердження підстав для забезпечення позову. 10 січня 2024 року у справі № 462/3251/22 Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду залишив в силі рішення Залізничного районного суду міста Львова від 14 грудня 2022 року про задоволення вимоги відповідача усунути перешкоди у здійсненні прав власника житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом виселення з нього позивача.
15.2.    Суд апеляційної інстанціїстворив прецедент, згідно з яким будь-яка особа може бути позбавлена права розпорядження майном без будь-яких підстав.
15.3.    Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції, обґрунтував висновки вигаданими фактами за відсутності доказів, викривив норми законодавства, застосувавши їх до вигаданих фактів, не врахував належні докази.
15.4.    Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, які надав позивач на підтвердження його вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що у сторін дійсно виник спір й існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про відповідача, а також відповідність вимогам того виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з відповідною заявою. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок їхнього невжиття (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18).
15.5.    Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що їхнє невжиття може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або ефективний захист позивача, або поновлення його порушених чи оспорюваних прав або інтересів. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі його ухвалення, а їхнє невжиття, навпаки, ускладнить або навіть унеможливить таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо він забезпечує: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення чи безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, які не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17).
15.6.    Захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно має наслідком позбавлення особи права на вільне розпорядження власним майном. Тому для застосування такого заходу мають існувати реальні, підтверджені відповідними доказами підстави. Позивач будь-яких доказів цього не надав.
15.7.    Апеляційний суд не встановив: реальної загрози невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; ризик незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду; співмірність обраного позивачем виду забезпечення позову з позовними вимогами.
(2) Позиції інших учасників справи
16.        29 жовтня 2024 року адвокат в інтересах позивача подала відзив на касаційну скаргу відповідача. Просила залишити оскаржену постанову апеляційного суду без змін. Мотивувала, зокрема, так:
16.1.    Відповідач відмовляється повертати отримані за попереднім договором купівлі-продажу кошти. Законодавство не передбачає можливість забезпечення завдатком зобов`язання, яке має виникнути в майбутньому.
16.2.    Основний договір сторони не могли укласти у передбачений строк через відсутність житлового будинку, який мав бути складовою предмета такого договору.
16.3.    Відчуження відповідачем житлового будинку та земельної ділянки на користь його дружини підтверджує недобросовісність дій відповідача.
16.4.    Накладення арешту на майно відповідача не завдає йому жодної шкоди, оскільки лише тимчасово перешкоджає відчуженню цього майна. Воно залишається у повному віданні та користуванні власника.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
(1) Межі розгляду справи у суді касаційної інстанції
17.        Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 4 жовтня 2024 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача на підставі, визначеній в останньому абзаці частини другої статті 389 ЦПК України.
18.        Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
19.        З огляду на вказаний припис Верховний Суд за загальним правилом переглядає оскаржену постанову у межах тих доводів і вимог касаційної скарги, які стали підставами для відкриття касаційного провадження.
(2) Оцінка аргументів учасників справи та висновків апеляційного суду
(2.1) Чи є арешт земельних ділянок і автомобіля, а також заборона вчинення дій, спрямованих на відчуження цього майна, необхідними та співмірними з позовною вимогою?
20.        Позивач просив вжити заходи забезпечення позову про стягнення коштів, а саме накласти арешт на все нерухоме та рухоме майно, що належить на праві власності відповідачу, зокрема на його земельні ділянки, автомобіль і гараж, та заборонити будь-яким особам вчиняти дії, спрямовані на відчуження цього майна. 
21.        Суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову. Тоді як апеляційний суд (урахувавши, зокрема, те, що відповідач вчиняв активні дій щодо зміни його майнового стану та відчужив частину майна) наклав арешт на три земельні ділянки й автомобіль відповідача із забороною йому та іншим особам, які діють в його інтересах або за його дорученням вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження відповідних об`єктів; в іншій частині у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовив.
22.        Відповідач із забезпеченням позову не погодився. Подав касаційну скаргу. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає доводи відповідача частково обґрунтованими. 
23.        Суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом (частини перша та друга статті 149 ЦПК України).
24.        Позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії (пункти 1 і 2 частини першої статті 150 ЦПК України).
25.        Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).
26.        За змістом пункту 4 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, зокрема заборона відчуження та/або користування, арешт.
27.        Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, із урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, щодо якого він заявляє клопотання накласти арешт, чи майновим наслідкам заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду. Суд повинен їх застосовувати лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, які надав позивач на підтвердження вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що у сторін дійсно виник спір й існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про відповідача, а також відповідність позовним вимогам виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.
Необхідність застосування заходів забезпечення позову зумовлюють обставини справи, які дають підстави вважати, що незастосування таких заходів зумовить утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18).
28.        Суди першої й апеляційної інстанцій встановили, зокрема, такі обставини:
28.1.    Спір стосується стягнення на користь позивача 35 000,00 доларів США, які він сплатив відповідачу у гривневому еквіваленті згідно з умовами попереднього договору як забезпечувальний платіж за основним договором купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку.
28.2.    Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 2 травня 2024 року відповідач 1 травня 2024 року подарував земельну ділянку з кадастровим номером 4610165500:05:001:1145 і житловий будинок, розташовані за адресою: АДРЕСА_3 (а. с. 45).
28.3.    Відповідачеві належать на праві власності три інші земельні ділянки. Їхні площі є незначними.
28.4.    Згідно з відповіддю Головного сервісного центру МВС України від 6 травня 2024 року № 31/28-Го-188/Аз власником автомобіля є відповідач (а. с. 10, 67-68).
29.        Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду звертає увагу на те, що арешт майна як спосіб забезпечення позову передбачає заборону розпоряджатися відповідним майном для його збереження до визначення подальшої долі (див., зокрема, постанови Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 червня 2022 року у справі № 908/2382/21, Верховного Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2024 року у справі № 504/3408/22, від 24 липня 2024 року у справі № 567/459/23).
30.        Арешт охоплює обмеження на розпорядження майном. Тому, накладаючи арешт на майно, не потрібно вживати додаткові заходи забезпечення позову, спрямовані на обмеження розпорядження таким майном (див. постанову Верховного Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 липня 2024 року у справі № 567/459/23).
31.        З огляду на вказане апеляційний суд помилково вважав необхідним, крім накладення арешту на три земельні ділянки й автомобіль відповідача, одночасно заборонити йому та іншим особам, які діють в його інтересах або за його дорученням вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження відповідних об`єктів.
32.        Колегія суддів зауважує, що апеляційний суд, встановивши наявність спору, правильно звернув увагу на дії відповідача з відчуження частини майна останнього після звернення позивача до суду, тобто на зменшення обсягу майна відповідача, за рахунок якого буде можливо виконати рішення суду у разі задоволення позову. Тому припущення про можливість істотного ускладнення чи унеможливлення виконання такого рішення за обставин цієї справи є достатньо обґрунтованим. Відповідно негативні наслідки від вжиття заходу забезпечення позову не будуть переважати ті негативні наслідки, які можуть настати внаслідок невжиття цього заходу.  Слід також погодитися з висновком апеляційного суду в частині співмірності арешту трьох земельних ділянок і автомобіля відповідача заявленій вимозі позивача. Такий захід забезпечення позову зможе забезпечити збалансованість інтересів сторін спору та належне виконання рішення про задоволення позову у разі його ухвалення.
33.        З огляду на вказане постанову суду апеляційної інстанції слід змінити у мотивувальній та резолютивній частині, виключивши з останньої вказівку про заборону будь-яким особам вчиняти дії, спрямовані на відчуження земельних ділянок і автомобіля відповідача, а в іншій частині цю постанову залишити без змін.
(3) Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
(3.1) Щодо суті касаційної скарги
34.        Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право: залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд(пункти 1 і 3 частини першої статті 409 ЦПК України).
35.        Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 410 ЦПК України).
36.        Суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (частини перша та четверта статті 412 ЦПК України).
37.        З урахуванням наведених висновків щодо застосування норм права Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційну скаргу відповідача слід задовольнити частково, змінивши постанову апеляційного суду: у мотивувальній частині - шляхом викладу її у редакції цієї постанови; у резолютивній частині - шляхом викладу абзаців четвертого - восьмого у новій редакції (щодо накладення арешту на три земельні ділянки й автомобіль відповідача без заборони йому та іншим особам, які діють в його інтересах або за його дорученням, вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження відповідних об`єктів); в іншій частині постанову апеляційного суду залишити без змін.
Керуючись статтями 400, 409, 410, 412, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 
у х в а л и в:
1.     Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.
2.     Постанову Львівського апеляційного суду від 13 серпня 2024 року:
-                  змінити у мотивувальній частині, виклавши її у редакції цієї постанови;
-                  змінити у резолютивній частині, виклавши абзаци четвертий - восьмий у такій редакції: 
«Накласти арешт на таке майно, належне ОСОБА_5 :
земельну ділянку з кадастровим номером 4610165500:05:001:0899 і площею 0,003 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;
земельну ділянку з кадастровим номером 4610165500:05:001:0838 і площею 0,0039 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;
земельну ділянку з кадастровим номером 4610165500:05:001:0758 і площею 0,0014 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;
автомобіль «TOYOTA LAND CRUISER 200» з державним номерним знаком НОМЕР_2 і VIN-кодом    НОМЕР_1 ».
-                  залишити без змін в іншій частині.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий	 	В. І. Крат	
Судді	 	Д. А. Гудима 	
 	 	І. О. Дундар	
 	 	Є. В. Краснощоков	
 	 	П. І. Пархоменко