Справа № 308/15526/24

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        22 квітня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
судді-доповідача                -        Кожух О.А.,
суддів                        -        Джуги С.Д., Мацунича М.В., 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження, за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання та без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ставичний Петро Ігорович, на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 грудня 2024 року (суддя Логойда І.В., повний текст рішення складено 02.12.2024) у справі № 308/15526/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в : 

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
Позов мотивовано тим, що 27.12.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір № 6219706 про надання споживчого кредиту в електронній формі, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу грошові кошти у розмірі 20 000,00 грн строком кредитування на 360 днів, а саме до 22.12.2023, зі зниженою процентною ставкою у розмірі 1,89% в день (за умови часткової повернення кредиту за Графіком платежів) та стандартною відсотковою ставкою 1,99 % в день, визначивши періодичні строки та графік платежів у Додатку № 1 до цього договору. 
ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало позичальнику кредит в сумі 20 000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача емітовану в АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 .
У період з 27.12.2022 по 24.09.2023 позичальником здійснено оплати на часткове погашення своєї заборгованості в розмірі 11672,77 грн, з яких 5298,50 грн на погашення тіла кредиту та 6374,27 грн на оплату процентів за користування грошовими коштами. 
25.09.2023 між клієнтом ТОВ «Авентус Україна» та фактором ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 25.09/23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитними договорами, у тому числі за укладеним із ОСОБА_1 договором № 6219706, за яким сума заборгованості складала 33888,14 грн, у тому числі 14701,50 грн за основною сумою боргу, 19 186,64 грн за відсотками.
Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило ОСОБА_1 , шляхом направлення відповідного повідомлення на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 , котра зазначена при укладенні кредитного договору.
ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за період із 25.09.2023 по 23.11.2023 додатково нарахувало 17553,60 грн відсотків за стандартною процентною ставкою за 60 календарних днів у межах строку кредитування, передбаченого договором до 22.12.2023 (14701,50 грн * 1,99% * 60 календарних днів =17553,60 грн).
Взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами позичальник не виконала, тому її заборгованість станом на час пред`явлення позову становить 51441,74 гривень, з яких: 
14701,50 гривень - прострочена заборгованість за кредитом; 
19186,64 гривень - прострочена заборгованість за нарахованими процентами;
17553,60 гривень - проценти нараховані ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за 60 календарних днів (за період із 25.09.2023 по 23.11.2022). 
Посилаючись на дані обставини ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» просило стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 51441,74 гривень, 2422,40 грн витрат на сплату судового збору, 10000,00 грн витрат на правничу допомогу. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.12.2024 позов ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» суму заборгованості за договором від 27.12.2022 № 6219706 в розмірі 51441,74 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн та 2422,40 грн у відшкодування сплаченого при подачі позову судового збору.

Відомості про перегляд заочного рішення 

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.01.2025 заяву ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.12.2024 року у цивільній справі № 308/15526/24 - залишено без задоволення.

Короткий зміст вимог та доводи апеляційної скарги

Не погодившись із заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.12.2024, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ставичний П.І., подала на нього апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення місцевого суду в частині визначеного розміру заборгованості скасувати, стягнувши з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість за кредитним договором у розмірі 8327,23 грн, в іншій частині позовних вимог відмовити.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що справу розглянуто судом за відсутності ОСОБА_1 , яку не повідомлено належним чином судові засідання; відповідачка не отримувала позовної заяви з додатками, їй не було відомо про розгляд справи. 
Вказує, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, не має інших доходів крім державної соціальної допомоги особі з інвалідністю, розмір якої за шість місяців (червень - листопад 2024 року) становив 14166,00 грн, що стверджується раніше наданою до справи довідкою УПСЗН Ужгородської РДА від 05.12.2024.
Вважає, що розмір стягнутої заборгованості є занадто великим і становить для неї надмірний тягар, виходячи з її стану здоров`я.
ОСОБА_1 , отримавши кредит у розмірі 20 000,00 грн, повернула 11672,77 грн, у зв`язку з чим вважає, що залишок її боргу становить 8327,23 грн.
Зазначає, що у справі відсутні відомості про те, які саме з умов у Паспорті споживчого кредиту прийняті позичальником, тому вказана в ньому інформація не може братися до уваги, до того ж така була актуальною тільки до 28.12.2022. 
На думку скаржника та його представника, при розгляді цієї справи місцевий суд повинен був врахувати висновки у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17-ц, в якій було зазначено, що Умови та Правила, Тарифи, не є належними доказами, оскільки повністю залежать від волевиявлення кредитора, котрий може вносити і вносить зміни в умови та правила споживчого кредитування. Також Велика Палата Верховного Суду зазначила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору Банк дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону N1023-XII «Про захист прав споживачів», стосовно повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими Банк. 
Також суд мав врахувати висновки у постанові Верховного Суду від 23.05.2022 у справі № 393/126/20 про те, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані Банком документи через їх мінливий характер не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
На переконання скаржника, у даній справі кредитор не узгодив із ОСОБА_1 умови щодо нарахування відсотків. Позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження нарахування відсотків у період із 25.09.2023 по 23.11.2023. 
Стосовно стягнутих витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн, зазначає, що оплати позивачем за послуги адвоката не було здійснено; необґрунтованим є зазначення у акті прийому-передачі виконаних робіт від 06.09.2024 витрат про підготовку та участь у судових засіданнях, оскільки адвокат участі в засіданнях не брав. 
Також зазначає, що відповідачка є інвалідом ІІ групи та має пільгу у вигляді звільнення від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». 

Позиція та клопотання іншого учасника справи, заперечення проти позиції

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін. Доводи відзиву зводяться до того, що у даній справі укладено кредитний договір від 27.12.2022 № 6219706 в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Цим договором сторонами узгоджено розмір відсотків. Детальний розрахунок заборгованості та здійснених позичальником оплат, зазначено в Картці обліку Договору (розрахунок заборгованості), що було додано до позовної заяви (а.с. 41-55 т. 1). Такий розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 6219706 було відступлено позивачу на підставі договору факторингу від 25.09.2023. ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», нараховано проценти у розмірі 17553,6 грн за 60 календарних днів (25.09.2023 - 23.11.2023) в межах строку дії кредитного договору, виходячи з наступного: 14701,5 грн * 1,99% *60 календарних днів = 17553,6 грн.
Одночасно у відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заявило клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 8000 грн, до якого додано копії: ордеру, договору про надання правової допомоги, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, звіту про надання правової допомоги, платіжної інструкції.
Згідно з доданою квитанцією № 2807529 про доставку документів до електронного кабінету користувача ЄСІТС, адвокату Ставичному П.І. відзив на апеляційну скаргу з доданими до нього доказами доставлено до електронного кабінету 28.02.2025.
03.03.2025 ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ставичний П.І., подала відповідь на відзив, у якому заперечила проти поданого відзиву ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», зазначивши доводи аналогічні доводам апеляційної скарги.

Межі розгляду справи апеляційним судом 

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки ціна позову у даній справі менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не належить до тих справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд даної справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.
Копія ухвали Закарпатського апеляційного суду від 13.02.2025 про відкриття апеляційного провадження з відомостями щодо розгляду даної справи без повідомлення учасників справи, надсилалася апеляційним судом за адресою, вказаною ОСОБА_1 в апеляційній скарзі.
Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернулося на зворотну адресу апеляційного суду з проставленням у поштовому повідомленні відмітки від 25.02.2025 про відсутність особи за вказаною адресою, а тому відповідно до положень п. 4 ч. 6 ст. 272 ЦПК України, днем вручення такого судового рішення є 25.02.2025.
Крім того, копію ухвали Закарпатського апеляційного суду від 13.02.2025 з відомостями щодо розгляду даної справи без повідомлення учасників справи, доставлено до електронного кабінету адвоката Ставичного П.І., ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», адвоката Городніщевої Є.О. 18.02.2025. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Стосовно доводів скаржника про його неналежне повідомлення судом 

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо, зокрема, справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Посилання ОСОБА_1 та її представника на те, що місцевим судом її не повідомлено належним чином судові засідання - є безпідставними, виходячи з наступного.
Відповідно до відомостей Середнянської селищної ради від 25.09.2024 № 01-26/2332 наданих на запит місцевого суду, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , проте не проживає на території Середнянської селищної ради (а.с. 149 т. 1). 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також зазначила вищевказану адресу, не повідомила суду іншої адреси.
Згідно з вимогами п. 4 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Аналогічне положення міститься у п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України стосовно дня вручення судової повістки, яким є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
З матеріалів справи слідує, що копію ухвали про відкриття провадження від 03.10.2024, у якій зазначено про призначення даної справи на 01.11.2024 о 09:30 год., згідно супровідного листа суду від 03.10.2024 було направлено місцевим судом рекомендованим листом за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 (а.с. 149-151 т. 1). 
Рекомендоване поштове відправлення 0600298152115 повернуто на зворотну адресу суду з відміткою про те, що адресат відсутній за вказаною адресою, при цьому згідно відомостей про відстеження рекомендованого поштового відправлення 0600298152115, таке поштове відправлення прийнято відділом поштового зв`язку 19.10.2024 та повернуто на зворотну адресу суду 31.10.2024 внаслідок відсутності особи за вказаною адресою 26.10.2024 (а.с. 158 т. 1). Відповідно до положень п. 4 ч. 6 ст. 272 ЦПК України, днем вручення такої ухвали є 26.10.2024. 
Судову повістку про призначення судового наступного засідання на 02.12.2024 о 08:45 було направлено місцевим судом рекомендованим листом 0610209591394 (прийнятим на пошту 22.11.2024) на адресу зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 . Згідно відомостей про відстеження рекомендованого поштового відправлення 0610209591394, таке поштове відправлення прийнято вузлом зв`язку 22.11.2024 та повернуто на зворотну адресу суду 30.11.2024 внаслідок відсутності особи за вказаною адресою 28.11.2024 (а.с. 204 т.1). Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки ОСОБА_1 є 28.11.2024
За таких обставин, беручи до уваги положення п. 4 ч. 6 ст. 272, п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про два судові засідання, які в даній справі були призначені на 01.11.2024 та 02.12.2024.
У зв`язку з цим, судова колегія відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що відповідачку не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду.

Застосовані норми права

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
В статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Згідно з Положенням про застосування електронного підпису в банківській системі України, затвердженим Постановою ПравлінняНаціонального банку України від 14.08.2017 № 78 використання удосконаленого ЕП, удосконаленої електронної печатки та простого ЕП здійснюється на підставі договору між банком і клієнтом, який укладається в письмовій формі (у вигляді паперового документа з власноручними підписами сторін або як електронний документ із кваліфікованим ЕП) після проведення ідентифікації та верифікації клієнта відповідно до вимог законодавства України у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму (пункт 14).
       Відповідно до пункту 29 Положення фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, має право використовувати простий ЕП у разі дотримання таких вимог: 1) електронна взаємодія фізичної особи здійснюється виключно з банком і з використанням технології, визначеної банком; 2) використання простого ЕП здійснюється на підставі договору відповідно до вимог пункту 14 розділу II цього Положення. 
Враховуючи положення частини першої ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст. 610 ЦК України).
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Фактичні обставини справи

Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 27.12.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір № 6219706 про надання споживчого кредиту в електронній формі, в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції.
Відповідачка ОСОБА_1 не заперечувала факту укладення кредитного договору в електронній формі за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, щодо цього договору діє презумпція правомірності правочину.
Відповідно до умов цього договору ТОВ «Авентус Україна» надало відповідачці ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 20 000,00 грн строком кредитування на 360 днів, а саме - до 22.12.2023, з визначенням періодичних строків та графіку платежів у Додатку № 1 до цього договору. За користування кредитом сторонами передбачено сплату процентів. Зокрема згідно п. 1.5.1 договору № 6219706 стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день, застосовується у межах строку кредиту.
Згідно п. 1.5.2 кредитного договору знижена процентна ставка 1,89 % в день, застосовується відповідно до наступних умов. Якщо споживач до 05.01.2023 або протягом трьох днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник програми лояльності, отримує від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.
Отже, умовами кредитного договору від 27.12.2022 № 6219706 сторонами узгоджено розмір та порядок сплати відсотків за користування кредитними коштами.
Відтак судова колегія відхиляє посилання скаржника та його представника на правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17-ц, та постанові Верховного Суду від 23.05.2022 у справі № 393/126/20, оскільки обставини у них є нерелевантними з обставинам даної справи, оскільки у спірних правовідносинах застосовуються положення Закону України «Про електронну комерцію» до укладеного договору в електронній формі за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, умовами якого передбачено сплату відсотків за користування кредитом. Натомість у справах, що вирішувалась Великою Палатою Верховного Суду у справі № 342/180/17, Верховним Судом у справі № 393/126/20, договір було укладено у вигляді анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, котра не містила умов про сплату відсотків за користування кредитом, Умови та Правила не були підписані позичальником.
ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за кредитним договором № 6219706 виконало та надало ОСОБА_1 кредит в сумі 20000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, емітовану в АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , що стверджується витребуваною від АТ КБ «Приватбанк» інформацією у повідомленні від 08.11.2024 (а.с. 156 т.1).
ОСОБА_1 в апеляційній скарзі визнала факт отримання кредитних коштів від ТОВ «Авентус Україна» у розмірі 20 000,00 грн. 
Також встановлено, що у період з 27.12.2022 по 24.09.2023 позичальником ОСОБА_1 було здійснено оплати на часткове погашення своєї кредитної заборгованості загалом на суму 11672,77 грн, з яких 5298,50 грн на погашення тіла кредиту, та 6374,27 грн на оплату процентів за користування грошовими коштами.
Вказані оплати відображені у наданому розрахунку заборгованості (Картка обліку договору від 27.12.2022 № 6219706), згідно з яким станом на 24.09.2023 заборгованість ОСОБА_1 складала 33 888,14 грн, у тому числі 14 701,50 грн за основною сумою боргу, 19 186,64 грн за відсотками (а.с. 41-55 т. 1). 
25.09.2023 між клієнтом ТОВ «Авентус Україна» та фактором ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 25.09/23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитними договорами, у тому числі за укладеним із ОСОБА_1 договором № 6219706, за яким сума заборгованості складала 33888,14 грн, у тому числі 14701,50 грн за основною сумою боргу, 19 186,64 грн за відсотками (а.с. 57, 63-80 т. 1).
Стосовно цього договору факторингу діє презумпція правомірності правочину (ст. 204 ЦК України).
Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило ОСОБА_1 , шляхом направлення 25.09.2023 відповідного повідомлення на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 , котра зазначена позичальником при укладенні кредитного договору (а.с. 62 т. 1).
До того ж, якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого у боржника утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. 
Аналогічні висновки наведено у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 667/11010/14-ц.
ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за період із 25.09.2023 по 23.11.2023 (за 60 днів) нарахувало позичальнику 17553,60 грн відсотків за стандартною процентною ставкою у межах строку кредитування (визначеного договором до 22.12.2023) (14701,50 грн * 1,99% * 60 календарних днів =17553,60 грн).
ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» у вказаний період мало необхідні чинні ліцензії на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, та на надання послуг з факторингу (а.с. 95 т. 1).
Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором позичальниця ОСОБА_1 належним чином не виконала, тому її заборгованість станом на час пред`явлення позову (20.09.2024) становить 51441,74 гривень, з яких: 
14701,50 гривень - прострочена заборгованість за кредитом; 
19186,64 гривень - прострочена заборгованість за нарахованими процентами;
17553,60 гривень - проценти нараховані ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за 60 календарних днів (за період із 25.09.2023 по 23.11.2022). 
ОСОБА_1 не надала до справи доказів належного виконання свого кредитного зобов`язання, при цьому визнала в апеляційній скарзі ту обставину, що всього на погашення своєї заборгованості за кредитним договором сплатила 11672,77 грн. 
Відповідачем та її представником не надано до справи належних і допустимих доказів того, що сума заборгованості є меншою, не надано власного контррозрахунку, не доведено факту погашення боргу у більшому розмірі, ніж зазначено позивачем. Відповідачем не наведено доводів щодо необґрунтованості порядку нарахування складових такої заборгованості (зокрема відсотків), не наведено доводів та не подано належних і допустимих доказів на спростування розрахунку заборгованості, здійсненого ТОВ «ФК «Фінтраст Україна».
Посилання на те, що відповідачка є особою з інвалідністю ІІ групи, відсутність у неї спроможності для погашення кредитної заборгованості не є підставою для звільнення її від взятих на себе кредитних зобов`язань. 
За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про необхідність стягнення з відповідачки на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» заборгованості у розмірі 51441,74 гривень. 

Стосовно витрат на правничу допомогу в суді першої та апеляційної інстанцій

Доводи відповідача щодо стягнутих місцевим судом витрат на правничу допомогу зводяться до того, що розмір таких витрат є завищеним, вони не відповідають критерію розумності їхнього розміру та реальності адвокатських послуг, безпідставним є зазначення у акті прийому-передачі виконаних робіт від 06.09.2024 витрат про підготовку адвоката до судових засідань, оскільки адвокат участі в жодному засіданні не брав; позивачем не здійснено оплати за послуги адвоката; фінансове становище відповідачки є скрутним, вона не має інших доходів, крім державної соціальної допомоги особі з інвалідністю ІІ групи. 
Згідно з довідкою МСЕК серії АВ № 0930173 за результатом повторного огляду, проведеного 14.12.2017, ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи, з причин загального захворювання, черговому огляду не підлягає (безстроково) (а.с. 226-228 т. 1). 
Згідно з довідкою УПСЗН Ужгородської РДА від 05.12.20024 ОСОБА_1 за шість місяців (червень - листопад 2024 року) отримала державну соціальну допомогу інвалідам ІІ групи загалом у розмірі 14166,00 грн (а.с. 225 т. 1). 
26.08.2024 між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та адвокатом Городніщевою Є.О. укладено договір про надання правової допомоги № 26/08-2024 (а.с. 59-61 т.1). При цьому, колегія звертає увагу, що договір було укладено не конкретно для надання правової допомоги лише у даній справі.
Відповідно до акту прийому-передачі виконаних робіт від 06.09.2024 за договором № 26/08-2024 від 26.08.2024 адвокатом надано такі послуги: зустріч адвоката та клієнта для надання первинної консультації та аналізу документів (1 год. - 1000 грн); аналіз практики ВС та норм чинного законодавства при підготовці позовної заяви (1 год. - 1000 грн); оформлення додатків до позовної, підготовка та направлення адвокатського запиту (3 год. - 3000 грн); підготовка та подання позовної заяви та клопотання про витребування доказів (4 год. - 4000 грн); підготовка адвоката до судових засідань та участь у судових засіданнях (1 год. - 1000 грн). 
У постановах від 19 лютого 2022 року у справі N 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі N 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у пункті 154 рішення від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою N 58442/00 щодо судових витрат ЄСПЛ зазначив, що за статтею 41 Конвенції він відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму. Крім того, будь-яке клопотання, подане на підставі статті 41 Конвенції, має містити конкретні суми, розбиті на пункти, і супроводжуватися необхідними документами на їх підтвердження, інакше Суд може відхилити це клопотання повністю або частково.
Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.
Надавши оцінку співмірності розміру витрат зі складністю справи та об`ємом наданих правових послуг, відповідності цього розміру критеріям реальності та розумності, врахувавши заперечення протилежної сторони, фінансовий стан відповідача, котра є інвалідом ІІ групи, суд апеляційної інстанції вважає заявлений до стягнення розмір витрат на правничу допомогу завищеним. Зазначення витрат на підготовку адвоката до судових засідань та участь у судових засіданнях не відповідає дійсності, оскільки Городіщевою Є.О. до суду першої інстанції було подано заяву про розгляд справи без участі представника позивача (а.с.19-163 т. 1). З огляду на викладене, колегія вважає, що наявні підстави для зменшення розміру відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, визначивши їх у розмірі 3000 грн. 
07.07.2022 між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та адвокатом Крюковою М.В. укладено договір про надання правової допомоги № 07/07-2022. 
Відповідно до звіту про надання правової допомоги від 28.02.2025 за договором № 07/07-2022 від 07.07.2022 адвокатом Крюковою М.В. надано такі послуги: правова експертиза документів, написання і подання відзиву - 4 год. - 8000 грн.
Оцінюючи співмірність розміру витрат зі складністю справи та об`ємом наданих правових послуг, відповідність їх розміру критеріям реальності та розумності, врахувавши заперечення протилежної сторони, фінансовий стан відповідача, котра є інвалідом ІІ групи, суд апеляційної інстанції вважає заявлений до стягнення розмір витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції завищеним, у зв`язку з чим наявні підстави для зменшення розміру відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, визначивши їх у розмірі 2000 грн.

Щодо стягнення судового збору у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції

За вимогами частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки відповідачка є особою з інвалідністю ІІ групи, тому звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Відтак понесені позивачем витрати на сплату судового збору в суді першої інстанції у розмірі 2422,40 грн слід компенсувати за рахунок держави. Компенсація судового збору здійснюється відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 (абзац другий пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» від 27 квітня 2006 року № 590). Компенсація судового збору відповідно до підпункту 1-1 пункту 16 вказаного Порядку здійснюється органами Казначейства на підставі виконавчих документів з відповідного рахунка спеціального фонду державного бюджету, на який такий судовий збір зарахований (абзац шостий пункту 18 Порядку).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Встановивши, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, судова колегія дійшла висновку, що відповідно до ст. 375 ЦПК України, заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.12.2024 в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» кредитної заборгованості у розмірі 51441,74 гривень - слід залишити без змін. 
Разом із тим, перевіривши судове рішення в частині стягнення судових витрат (судового збору та витрат на правничу допомогу), колегія суддів встановила наявність підстав для зменшення розміру відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, визначивши їх у розмірі 3000 грн; оскільки відповідачка ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, тому звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому витрати позивача на сплату судового збору в суді першої інстанції у розмірі 2422,40 грн слід компенсувати за рахунок держави.
Крім того, судовою колегією встановлено, що витрати ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, враховуючи співмірність розміру витрат зі складністю справи та об`ємом наданих правових послуг, відповідність їх розміру критеріям реальності та розумності, становлять 2000 грн.
Керуючись ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ставичний Петро Ігорович - задовольнити частково.
Заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 грудня 2024 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованості за договором від 27.12.2022 № 6219706 у розмірі 51441,74 гривень - залишити без змін.
Заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 грудня 2024 року в частині стягнення з ОСОБА_1 витрат на правову допомогу та судового збору - змінити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» 3000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» з Державного бюджету України, в порядку компенсації за рахунок держави, судовий збір, сплачений у суді першої інстанції, у розмірі 2422,40 гривні.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» 2000,00 гривень витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 22 квітня 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: