ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/27782/23                                        Головуючий у 1 інстанції - Дудін С.О.
                                                                                     Суддя-доповідач - Василенко Я.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  29 травня 2025 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                    Василенка Я.М.,
суддів                              Ганечко О.М., Кузьменка В.В., 

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 31.10.2024 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
                                                В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив: 
- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, Головного управління Державної податкової служби у Київській області  №47195-51 від 28.02.2018 на суму 1029,12 грн., №47196-51 від 28.02.2018 на суму 2913,92 грн., №47197-51 від 28.02.2018 на суму 1336,96 грн., №47198-51 від 28.02.2018 на суму 1323,52 грн., №0028508-5106-1001 від 11.03.2019 на суму 1197,32 грн., №0028509-5106-1001 від 11.03.2019 на суму 3390,15 грн., №0028510-5106-1001 від 11.03.2019 на суму 1555,47 грн., №0028511-5106-1001 від 11.03.2019 на суму 1539,83 грн., №0030892-5105-1001 від 10.03.2020 на суму 1342,04 грн., №0030893-5105-1001 від 10.03.2020 на суму 1743,48 грн., №0030894-5105-1001 від 10.03.2020 на суму 3799,93 грн., №0030895-5105-1001 від 10.03.2020 на суму 1725,95 грн., №0030891-5105-1001 від 10.03.2020 на суму 3334,23 грн., №0760956-2407-1001 від 16.03.2021 на суму 1518,92 грн., №0760957-2407-1001 від 16.03.2021 на суму 1973,27 грн., №0760958-2407-1001 від 16.03.2021 на суму 4300,76 грн., №0760959-2407-1001 від 16.03.2021 на суму 1953,43 грн., №0760955-2407-1001 від 16.03.2021 на суму 3773,68 грн.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 31.10.2024 позов задоволено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Державної податкової служби у Київській області звернулося із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів ухвалено рішення про продовження апеляційного розгляду даної справи на розумний строк.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 13.10.2023 №350358083, позивач є власником наступних об`єктів нерухомості: житловий будинок загальною площею 614,9 кв. м, який знаходиться за адресою: Київська обл., Обухівський р-н., смт. Козин, вул. Старокиївська, 23; квартира загальною площею 159,8 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , дата реєстрації права власності  12.10.2009; житловий будинок загальною площею 455,3 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , дата реєстрації права власності  23.09.2014; житловий будинок загальною площею 208,9 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , дата реєстрації права власності  23.09.2014; житловий будинок загальною площею 206,8 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , дата реєстрації права власності  23.09.2014; житловий будинок загальною площею 160,8 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , дата реєстрації права власності  23.09.2014.
Відповідачем винесено ОСОБА_1 податкові повідомлення-рішення №47195-51 від 28.02.2018 на суму 1029,12 грн., №47196-51 від 28.02.2018 на суму 2913,92 грн., №47197-51 від 28.02.2018 на суму 1336,96 грн., №47198-51 від 28.02.2018 на суму 1323,52 грн., №0028508-5106-1001 від 11.03.2019 на суму 1197,32 грн., №0028509-5106-1001 від 11.03.2019 на суму 3390,15 грн., №0028510-5106-1001 від 11.03.2019 на суму 1555,47 грн., №0028511-5106-1001 від 11.03.2019 на суму 1539,83 грн., №0030892-5105-1001 від 10.03.2020 на суму 1342,04 грн., №0030893-5105-1001 від 10.03.2020 на суму 1743,48 грн., №0030894-5105-1001 від 10.03.2020 на суму 3799,93 грн., №0030895-5105-1001 від 10.03.2020 на суму 1725,95 грн., №0030891-5105-1001 від 10.03.2020 на суму 3334,23 грн., №0760956-2407-1001 від 16.03.2021 на суму 1518,92 грн., №0760957-2407-1001 від 16.03.2021 на суму 1973,27 грн., №0760958-2407-1001 від 16.03.2021 на суму 4300,76 грн., №0760959-2407-1001 від 16.03.2021 на суму 1953,43 грн., №0760955-2407-1001 від 16.03.2021 на суму 3773,68 грн., якими донараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017-2020 роки.
Зазначені податкові повідомлення-рішення відповідачем направлені позивачу за адресою АДРЕСА_6 , однак були повернуті без вручення з відміткою «не проживає».
Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачем цих податкових повідомлень-рішень, позивач звернувся до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідачем порушено  обов`язок здійснення обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб контролюючим органом за місцем  податкової адреси  (місцем реєстрації) власника такої нерухомості. Зазначив, що відповідачем не надано жодних доказів, якими б підтверджувалась правомірність визначення податковою адресою позивача - АДРЕСА_6 . При цьому, судом першої інстанції не досліджується питання правомірності нарахування позивачу спірними податковими повідомленнями-рішення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, оскільки такі податкові повідомленнями-рішення винесені неналежним контролюючим органом, що є самостійною та достатньою підставою для визнання їх протиправними та скасування.
Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. 
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, визначення платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються  Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI  (далі по тексту -  ПК України).
Згідно із підпунктом 265.1.1 пункту 265.1 статті 265 ПК України податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
01.01.2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 № 71-VIII, яким була викладена в новій редакції стаття 266 ПК України.
Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 цієї статті).
Пунктом 266.3 статті 266 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
Відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Згідно із підпунктом 266.3.3 пункту 266.3 статті 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об`єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт.
Пунктом 266.5 статті 266 ПК України встановлено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.
Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт  266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України).
Відповідно до підпункту  266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України  обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем  податкової адреси  (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:
а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів «а» або «б»  підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті  та відповідної ставки податку;
б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів зменшеної відповідно до підпунктів «а» або «б» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку;
в) за наявності у власності платника податку  об`єктів житлової нерухомості  різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту «в» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку;
г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів «б» і «в» цього підпункту, розподіляється  контролюючим органом  пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.
В свою чергу, положеннями пункту  45.1 статті 45 ПК України  визначено, що платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу.
Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається  місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у  контролюючому органі.
Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.
Таким чином, зі змісту наведених норм вбачається, що факт отримання податкового повідомлення-рішення платником податків має важливе значення, оскільки з цим моментом законодавство пов`язує відлік певних строків. 
Вважається, що податкове повідомлення-рішення належним чином вручене, якщо вони надіслані за адресою платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. Під адресою платника слід розуміти його місце проживання або податкову адресу.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, зареєстрованим місцем проживання позивача з 17.08.2004 - АДРЕСА_7 .
Більше того, на підтвердження обізнаності контролюючого органу щодо податкової адреси (місця проживання) позивача, матеріали справи містять:
- копію звітної податкової декларації про майновий стан і доходи позивача за 2016 рік, в якій в якості податкової адреси вказано АДРЕСА_7 , з доказами вручення її засобами поштового зв`язку ДПІ в Шевченківському районі м. Києва; 
- копію звітної податкової декларації про майновий стан і доходи позивача за 2016 рік, в якій в якості податкової адреси вказано АДРЕСА_7 , з доказами направлення її засобами поштового зв`язку ДПІ в Шевченківському районі м. Києва; 
- листи ГУ ДФС у м. Києві від 05.09.2017, від 15.08.2018, адресовані позивачу із зазначенням адреси АДРЕСА_7 ; 
- акт про результати камеральної перевірки своєчасності подання податкової декларації про майновий стан і доходи ГУ ДФС у м. Києві від 21.12.2017, в якому зазначено місцезнаходження (місце проживання) позивача - АДРЕСА_7 , та винесене на його підставі податкове повідомлення-рішення від 16.01.2018 із зазначенням аналогічної податкової адреси позивача.
Водночас, апелянтом не надано жодних доказів, якими б підтверджувалась правомірність визначення податковою адресою позивача: АДРЕСА_6 .
Разом з цим, колегія суддів зазначає, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2022 у справі № 160/3364/19 зроблено висновки про те, що під час вирішення спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що відповідно до вимог частини другої  статті 77 КАС України  в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (пункт 66 Постанови).
Враховуючи наявні в матеріалах справи докази реєстрації місця проживання позивача за адресою АДРЕСА_7 та обізнаність контролюючого органу - ГУ ДПС у м. Києві щодо податкової адреси позивача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про порушення відповідачем імперативно визначеного підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України обов`язку здійснення обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, за місцем   податкової адреси   (місцем реєстрації) власника такої нерухомості.
Таким чином, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову та зазначає, що доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.
Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010).
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт незаконності та необґрунтованості рішення суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 31.10.2024 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий:                                                                      Василенко Я.М.
                                                     
Судді:                                                                                          Ганечко О.М.

                                                                                                    Кузьменко В.В.