ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
02 квітня 2025 року           справа №200/7094/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024 року у справі № 200/7094/24 (головуючий І інстанції Чучко В.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

                                                      В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі – позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23 травня 2024 року №5895932/05-35, яким нараховано податок на доходи фізичних осіб за 2023 рік в сумі 14136,33 грн.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024 року позов задоволений частково: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області форми «МПЗФ» від 23 травня 2024 року №5895932/05-35 в частині визначення позивачу податку на доходи фізичних осіб за 2023 рік в розмірі 62,22 грн.; в іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні  позову, через порушення норм матеріального, процесуального права, неповне з`ясування обставин.
Апелянт вважає правомірним спірне податкове повідомлення-рішення, оскільки відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності площа земельних ділянок, що належать на праві власності ОСОБА_1 складає 5,9271 га та 7,7920 га; позивач не звертався до податкового органу у відповідності з ст. 42, п.п. 170.14.6 п. 170.14 ст. 170, п. 286.5 ст. 286 ПК України з метою проведення звірки даних.
Щодо застосування до спірних правовідносин положень пп. 69.14 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України ГУ ДПС у Донецькій області зазначило, що земельні ділянки, що належать на праві власності позивачу, розташовані на території Новоторецької сільської ради Добропільського району Донецької області та на території Октябрської сільської ради Добропільського району Донецької області. Згідно змін в адміністративно-територіальному устрою, зазначені земельні ділянки знаходяться на території Шахівської сільської територіальної громади Покровського району Донецької області. Відповідно до рядка UA14160270000099007 «Покровський район» підрозділу 1.2 «Донецька область» розділу 1 Порядку територія Шахівської сільської територіальної громади віднесена до територій можливих бойових дій з 24.02.2022 по теперішній час. 
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, який листом повідомив, що зазначена справа зареєстрована через «ЄСІТС», тому в паперовому вигляді відсутня, електронну картку справи можна отримати, витребував справу з ЦБД КП «Діловодство спеціалізованого суду».
За ч.ч. 1, 4 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
За пп. 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (пп. 15.1); розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі (пп. 15.3).
Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).
Процесуальні та інші документи і докази в паперовій формі зберігаються в додатку до справи в суді першої інстанції та у разі необхідності можуть бути оглянуті учасниками справи чи судом першої інстанції або витребувані судом апеляційної чи касаційної інстанції після надходження до них відповідної апеляційної чи касаційної скарги (ч. 10 ст. 18 КАС України).
За пп. 5.2 п.5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.
Апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».
Відповідно до ст. 311 КАС Украни справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення, виходячи з наступного.
Позивач була власником земельної ділянки за кадастровим номером 1422086600:01:000:2642, яка у 2016 році була зменшена шляхом поділу.
Згідно Державного земельного кадастру та витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.12.2016, від 14.09.2017 позивачу належать:
- земельна ділянка за кадастровим номером 1422086600:01:000:2642 площею 5.9271 га, розташована на території Новоторецької сільської ради Добропільського району Донецької області;
- земельна ділянка за кадастровим номером 1422086600:01:000:2644 площею 7.792 га, розташована на території Октябрської сільської ради Добропільського району Донецької області.
ГУ ДПС у Донецькій області прийнято податкове повідомлення-рішення від 23 травня 2024 року №5895932/05-35 (форма МПЗФ), яким позивачу нараховано податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, сума податкового зобов`язання (позитивне значення різниці між сумою загального мінімального податкового зобов`язання та загальною сумою сплачених податків та збору) за 2023 рік в сумі 14136,33 грн.
Податкове зобов`язання розраховано згідно з п.п. 54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України та відповідно до п.170.14 ст. 170 Податкового кодексу України на земельну ділянку за кодом ТТГ UA14160270000099007.
Додатком до податкового повідомлення-рішення є розрахунок загального мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) рік для фізичних осіб власників земельних ділянок, сільськогосподарських угідь згідно якого код ТТГ місцезнаходження земельної ділянки UA14160270000099007, площа -  5,9771 га, нормативна грошова оцінка - 31111 грн., коефіцієнт - 0,04, мінімальне податкове зобов`язання 7438,14 грн. (31111 * 5,9771 * 0,04), площа - 7,7920 га, нормативна грошова оцінка - 31111 грн., коефіцієнт - 0,04, мінімальне податкове зобов`язання 9696,68 грн. (31111 * 5,9771 * 0,04).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, апеляційний суд враховує наступне.
Згідно пп.14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України плата за землю - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Обов`язок зі сплати земельного податку виникає з моменту набуття права власності (користування) відповідною земельною ділянкою.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень» від 30.11.2021 № 1914 -IX введено поняття «мінімального податкового зобов`язання» - мінімальна величина податкового зобов`язання із сплати податків, зборів, платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, пов`язаних з виробництвом та реалізацією власної сільськогосподарської продукції та/або з власністю та/або користуванням (орендою, суборендою, емфітевзисом, постійним користуванням) земельними ділянками, віднесеними до сільськогосподарських угідь, розрахована відповідно до цього Кодексу. Сума мінімальних податкових зобов`язань, визначених щодо кожної із земельних ділянок, право користування якими належить одній юридичній або фізичній особі, у тому числі фізичній особі - підприємцю, є загальним мінімальним податковим зобов`язанням (п.п.14.1.114-2 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України).
Згідно п. 64 розділу «Перехідні положення» Податкового кодексу України першим роком, за який визначається мінімальне податкове зобов`язання, є 2022 рік.
За п.п.170.14.1. п.170.14 ст. 170 Податкового кодексу України для платників податку - власників, орендарів, користувачів на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) земельних ділянок, віднесених до сільськогосподарських угідь, не переданих такими особами в оренду (суборенду), емфітевзис або інше користування на підставі договорів, укладених та зареєстрованих відповідно до законодавства, загальне мінімальне податкове зобов`язання визначається контролюючим органом.
До загальної суми сплачених протягом податкового (звітного) року податків, зборів, платежів для платника податку - фізичної особи включаються: податок на доходи фізичних осіб (далі - податок) та військовий збір з доходів від продажу власної сільськогосподарської продукції; земельний податок за земельні ділянки, віднесені до сільськогосподарських угідь, що передбачено п.п. 170.14.5 п. 170.14 ст. 170 Податкового кодексу України.
Згідно п.п.170.14.3. п.170.14 ст. 170 Податкового кодексу України визначення загального мінімального податкового зобов`язання фізичним особам здійснюється контролюючими органами за податковою адресою таких осіб.
Мінімальне податкове зобов`язання обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного земельного кадастру та/або на підставі оригіналів чи належним чином засвідчених копій відповідних документів платника податків, зокрема документів, що підтверджують право власності/користування.
Податкове повідомлення-рішення разом з детальним розрахунком суми податку про сплату річного податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, на суму позитивного значення різниці між сумою загального мінімального податкового зобов`язання та сумою сплачених протягом податкового (звітного) року податків, зборів, платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, пов`язаних з виробництвом та реалізацією власної сільськогосподарської продукції та/або з власністю та/або користуванням (орендою, суборендою, емфітевзисом, постійним користуванням) земельними ділянками, віднесеними до сільськогосподарських угідь (далі у цьому пункті - загальна сума сплачених податків, зборів, платежів), надсилається (вручається) платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, наступного за звітним.
Таке річне податкове зобов`язання може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.
При обчисленні мінімального податкового зобов`язання нормативна грошова оцінка земельних ділянок застосовується контролюючими органами з урахуванням вимог, встановлених пунктом 271.2 статті 271 цього Кодексу.
Згідно п.271.2 ст. 271 Податкового кодексу України рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.
За пп.38-1.1.2 п.38-1.1 ст.38-1 Податкового кодексу України мінімальне податкове зобов`язання (МПЗ) щодо земельної ділянки, нормативна грошова оцінка якої не проведена, обчислюється за формулою:
МПЗ = НГО x S x К x М / 12, де: МПЗ - мінімальне податкове зобов`язання; НГО - нормативна грошова оцінка 1 гектара ріллі по Автономній Республіці Крим або по області з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом для справляння плати за землю; S - площа земельної ділянки, гектарах; К - коефіцієнт, що становить 0,05; М - кількість календарних місяців, протягом яких земельна ділянка перебуває у власності, оренді, користуванні на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) платника податків.
Згідно п.67 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України тимчасово, для розрахунку мінімального податкового зобов`язання за 2022 та 2023 податкові (звітні) роки коефіцієнт «К», визначений у підпунктах 38-1.1.1 і 38-1.1.2 статті 38-1 цього Кодексу, застосовується із значенням 0,04.
Отже, за 2023 рік контролюючі органи на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного земельного кадастру та/або на підставі оригіналів чи належним чином засвідчених копій відповідних документів платника податків, зокрема документів, що підтверджують право власності/користування нараховують власникам земельних ділянок, віднесених до сільськогосподарських угідь, мінімальне податкове зобов`язання, за формулою визначеною в статті 38-1.1.2 п.38-1.1 ст.38-1 Податкового кодексу України, із застосуванням коефіцієнта 0,04 згідно п.67 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України.
За матеріалами справи позивач є власником земельних ділянок: 
1) за кадастровим номером 1422086600:01:000:2642 площею 5.9271 га, що розташована на території Новоторецької сільської ради Добропільського району Донецької області, та 
2) за кадастровим номером 1422086600:01:000:2644 площею 7.792 га, розташована на території Октябрської сільської ради Добропільського району Донецької області.
ГУ ДПС у Донецькій області прийнято податкове повідомлення-рішення від 23 травня 2024 року №5895932/05-35 форми МПЗФ, яким позивачу визначено суму загального мінімального податкового зобов`язання (позитивне значення різниці між сумою загального мінімального податкового зобов`язання та загальною сумою сплачених податків та збору) за 2023 рік, як власнику земельної ділянки, віднесеної до сільськогосподарських угідь.
Щодо визначеної суми мінімального податкового зобов`язання (позитивне значення різниці мж сумою загального мінімального податкового зобов`язання та загальною сумою сплачених податків та збору), суд враховує наступне.
За розрахунком загального мінімального податкового зобов`язання за 2023 рік для фізичних осіб - власників земельних ділянок, сільськогосподарських угідь код ТТГ місцезнаходження земельної ділянки UA14160270000099007, площа - 5,9771 га, нормативна грошова оцінка - 31111 грн., коефіцієнт - 0,04, мінімальне податкове зобов`язання - 7438,14 грн. (31111 * 5,9771 * 0,04), площа - 7,7920 га, нормативна грошова оцінка - 31111 грн., коефіцієнт - 0,04, мінімальне податкове зобов`язання 9696,68 грн. (31111 * 5,9771 * 0,04).
При визначені загального мінімального податкового зобов`язання відповідачем застосовано показник, зокрема, щодо земельної ділянки площею - 5,9771 га.
При цьому, згідно інформації Державного земельного кадастру та витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.12.2016, позивачу належать, зокрема: земельна ділянка за кадастровим номером 1422086600:01:000:2642 площею - 5.9271 га.
Отже, визначаючи загальне мінімальне податкове зобов`язання за 2023 рік щодо земельної ділянки з кадастровим номером 1422086600:01:000:2642, виходячи із площі - 5,9771 га, замість 5,9271 га, суб`єкт владних повноважень діяв необґрунтовано.
Суд залишає поза увагою доводи апелянта, що позивач не звертався до податкового органу у відповідності з ст. 42, пп. 170.14.6 п. 170.14 ст. 170, п. 286.5 ст. 286 ПК України з метою проведення звірки даних, оскільки контролюючим органом порушено вимоги п.170.14.3. п.170.14 ст. 170 Податкового кодексу України, адже визначення загального мінімального податкового зобов`язання здійснюється на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного земельного кадастру та/або на підставі оригіналів чи належним чином засвідчених копій відповідних документів платника податків, зокрема документів, що підтверджують право власності/користування.
В цій справі відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження належного визначення у спірному рішенні податкового зобов`язання, а саме в частині нарахування суми 62,22 грн ((5,9771 - 5,9271) *31111 * 0,04).
Суд також не приймає посилань позивача відносно відсутності в розрахунку кадастрових номерів земельних ділянок, як на підставу для скасування спірного ППР, оскільки відсутність цих номерів не звільняє позивача від сплати податкових зобов`язань і не змінює того факту, що позивач є власником вказаних вище земельних ділянок і повинен сплачувати відповідний податок.
Щодо встановленої у Перехідних положеннях Податкового кодексу України пільги на сплату загального мінімального податкового зобов`язання за земельні ділянки, суд враховує наступне.
В позові позивач зазначив, що за приписами підпункту 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України має пільгу щодо сплати загального мінімального податкового зобов`язання за земельні ділянки.
Таке посилання є неприйнятним, оскільки ця норма стосується таких платежів як «плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї)», а у спірному рішенні визначено «загальне мінімальне податкове зобов`язання за земельні ділянки», пільги щодо якого встановлені в підпункті 69.15 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року з подальшим продовженням його терміну відповідними Указами. Воєнний стан діє і станом на цей час.
Згідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Через збройну агресію рф проти України, Законом України № 2120-ІХ від 15.03.2022 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон №2120-ІХ) внесено зміни до Податкового кодексу України, зокрема доповнено підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» підпунктом 69.15 наступного змісту: тимчасово, за 2022 та 2023 податкові (звітні) роки, не нараховується та не сплачується загальне мінімальне податкове зобов`язання за земельні ділянки, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями рф, та/або за земельні ділянки, визначені обласними військовими адміністраціями як засмічені вибухонебезпечними предметами та/або на яких наявні фортифікаційні споруди. Закон набрав чинності 17 березня 2022 року.
Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих збройними формуваннями РФ, визначається Кабінетом Міністрів України.
За ПКМУ від 6 грудня 2022 року №1364 перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою, згідно з додатком, за погодженням з Міністерством оборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій. До територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, включаються території можливих бойових дій та території активних бойових дій.
Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджено наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України. Цей Перелік включає два розділи: Розділ І «Території, на яких ведуться (велись) бойові дії», до якого у т.ч. входять: 1) території можливих бойових дій, 2) території активних бойових дій, 3) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; Розділ ІІ «Тимчасово окуповані рф території України».
Шахівська сільська територіальна громада Покровського району Донецької області (UA14160270000099007) відноситься до територій на яких ведуться (велись) бойові дії (розділ І пункт 1) з 24.02.2022 (дата припинення можливих дій - відсутня).
Зазначене надавало позивачу право на застосування податкової пільги, передбаченої підпунктом 69.15 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, а саме звільняло від обов`язку сплати загального мінімального податкового зобов`язання за земельні ділянки, сільськогосподарських угідь за 2022 рік, а не за 2023 рік.
Крім того, 11 квітня 2023 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно» №3050-IX (далі Закон №3050-ІХ), який набрав чинності 06.05.2023 року, яким підпункт 69.15 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України викладено в наступній редакції:
«69.15. Не нараховується та не сплачується загальне мінімальне податкове зобов`язання за земельні ділянки, земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих російською федерацією територіях України:
за 2022 рік - у частині земельних ділянок, земельних часток (паїв), що перебувають у власності чи користуванні фізичних осіб;
з 1 березня 2022 року до 31 грудня 2022 року - у частині земельних ділянок, земельних часток (паїв), що перебувають у власності чи користуванні юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.».
Отже, було встановлено для застосування відповідної пільги саме у 2022 році необхідність розташування земельної ділянки саме на територіях, де були наявні активні бойові дії.
Оскільки в спірному ППР визначено відповідне податкове зобов`язання за 2023 рік, тому відсутні підстави для звільнення позивача від сплати податкового зобов`язання з плати за землю за 2023 рік на підставі пп. 69.14 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України.
Отже, в частині нарахування податку у розмірі 62,22 грн. відповідач діяв з порушенням меж повноважень, визначених Законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення Головного управління ДПС у Донецькій області форми «МПЗФ» від 23 травня 2024 року №5895932/05-35 в частині визначення позивачу податку на доходи фізичних осіб за 2023 рік в розмірі 62,22 грн.
Отже, судом першої інстанції рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого підстави для скасування рішення суду відсутні. 
Керуючись ст.ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                       П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024 року у справі № 200/7094/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без змін.
Повний текст постанови складений 2 квітня 2025 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                             І.В. Геращенко

            Судді:                                                                           А.А. Блохін

                                                                                                   Е.Г. Казначеєв