ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 619/3377/21  Номер провадження 22-ц/814/1331/25	Головуючий у 1-й інстанції Шолудько А. В.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді: Обідіної О.І.,
суддів: Бутенко С.Б., Чумак О.В., 

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на заочне рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 14 травня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,-

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 309816,00 грн. та моральної шкоди в розмірі 90183,26 грн., завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 17.09.2020 о 22:30 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «BMW», р.н. НОМЕР_1 , за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 255, при розвороті поза перехрестям не надав перевагу в русі автомобілю «Lexus», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням позивача ОСОБА_2 , що рухався у зустрічному напрямку, в результаті чого відбулося зіткнення транспортних засобів . 
Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 07.10.2020, величина матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Lexus», д.н.з. НОМЕР_3 у результаті ДТП, складає 414816,74 грн.
ПрАТ СК «Інтер-Поліс» в межах страхового ліміту в розмірі 105000 грн. було здійснено страхову виплату, що є лише частковим відшкодуванням матеріальної шкоди, розмір якої перевищує суму страхового ліміту. 
Вважає, що розмір матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідачем, визначається різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування та становить 309816,74 грн.
Порушення звичайного укладу життя протягом тривалого часу, порушення налагодженого стану життя у зв`язку з відсутністю автомобіля на час його ремонту, необхідність вирішувати питання відшкодування шкоди у судовому порядку призвело до спричинення моральної шкоди, як позивач оцінив в 90183,26 грн.
Заочним рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 14 травня 2024 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 284816,74 грн. та моральну шкоду в розмірі 9000 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 10283,59 грн.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з урахуванням сплаченого страхового відшкодування та встановленою вартістю відновлювального ремонту, в порядку ст. 1194 ЦК України, стягнув з винуватця ДТП різницю в сумі 284816,74 грн., погодившись з спричиненням позивачу, як власнику транспортного засобу, моральної шкоди, яку оцінив в 9000 грн. 

Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 11 грудня 2024 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, де посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Зазначає, що фактичний розмір відновлювального ремонту у розмір 414816,74 грн. нічим не підтверджується, оскільки доказів коли і у який період здійснювався вказаний ремонт, які саме запчастини були придбані та замінені, матеріали справи не містять.
Розмір матеріальної шкоди судом першої інстанції був визначений без проведення відповідної судової авто-товарознавчої експертизи, про проведення якої в ході судового розгляду відповідач був позбавлений можливості заявити відповідне клопотання.
Вважає, що розмір моральної шкоди, стягнутої судом є недоведеним, з огляду на відсутність доказів її завдання та на підтвердження останньої не було проведено відповідної експертизи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить висновку про відсутність підстав для її задоволення.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, постановою Київського районного суду м. Харкова від 19.11.2020 визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУПАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн. 
Вказаною постановою встановлено, що 17.09.2020 о 22:30 год ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «BMW», р.н. НОМЕР_1 , за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 255, при розвороті поза перехрестям не надав перевагу в русі автомобілю «Lexus», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , що рухався у зустрічному напрямку, в результаті чого відбулося зіткнення. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Згідно з полісом АР/0052202 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована в ПрАТ «СК «Інтер-Поліс».
На замовлення страховика ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» оцінювачем колісних транспортних засобів ОСОБА_3 ТОВ «Експертно-Асистуюча компанія «Фаворит» за вих. № 21796 від 07.10.2020, було складено висновок», яким встановлено, що розмір збитку власнику колісного транспортного засобу Lexus RX 350, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , станом на 01.10.2020 становить 1) вартість відновлювального ремонту складає 414816,74 грн. 2) ринкова вартість може складати 1261540,00 грн.; 3) вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТ3 після аварійного пошкодження станом на 01.10.2020 дорівнює: з урахуванням ПДВ (на запасні частини), але без врахування втрати товарної вартості: 414816,74 грн; без урахуванням ПДВ (на запасні частини), але без врахування втрати товарної вартості: 351243,50 грн.
Зважаючи на недостатність страхового відшкодування для відшкодування матеріальної шкоди, завдану внаслідок ДТП та наявну моральну шкоду, спричинену пошкодженням належного йому майна, не маючи можливості в досудовому порядку врегулювати спірні відносини з винуватцем пригоди, ОСОБА_2 звернувся до суду.
На підставі встановленого оцінювачем збитку та з урахуванням виплаченого страховиком ОСОБА_1 страхового відшкодування, суд в порядку ст. 1191 ЦК України стягнув різницю в сумі 284816,74 грн. з винуватця ДТП. Враховуючи понесені позивачем зміни в життєвому укладі після ДТП, суд оцінив завдану моральну шкоду в сумі 9000 грн.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до п. 1. ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Статтею 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Матеріалами справи доводиться, що страховою компанією винуватця ДТП ОСОБА_1 , після звернення потерпілого ОСОБА_2 про виплату страхового відшкодування було замовлено висновок щодо визначення вартості матеріального збитку.
Згідно звіту від 07.10.2020, проведеного ТОВ «Експертно-Асистуюча компанія «Фаворит»», вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТ3 після аварійного пошкодження станом на 01.10.2020 дорівнює: з урахуванням ПДВ (на запасні частини), але без врахування втрати товарної вартості: 414816,74 грн; без урахування ПДВ (на запасні частини), але без врахування втрати товарної вартості: 351243,50 грн.
Зважаючи на встановлену вартість збитку страховиком було здійснено виплату узгодженої сторонами суми страхового відшкодування в розмірі 105000 грн.
Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди, місцевий суд на підставі норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та з врахування практики Верховного Суду у справах з подібними правовідносинами, стягнув різницю між завданою матеріальною шкодою з визначеним законодавством розміром страхового відшкодування з ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.
Фактично доводи скарги зводяться до незгоди винуватця ДТП з встановленим оцінювачем розміром матеріального збитку.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що оцінка визначення вартості матеріального збитку проводилася саме на замовлення ПрАТ «СК «Інтре-Поліс», в якій був застрахований автомобіль відповідача.
Окрім того не заслуговує на увагу твердження апелянта про те, що він був позбавлений можливості в ході розгляду справи заявити клопотання про призначення відповідної автотехнічної експертизи. 
Так, з матеріалів справив вбачається, що сторона відповідача кожного разу була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, натомість участі в судових засіданнях ні відповідач, ні його представник не приймали, обмежуючись поданням заяв про відкладення судового розгляду. 
Обравши таку процесуальну поведінку, у сторони відповідача відсутні будь-які поважні причини стверджувати про те, що суд в порядку ст. 12 ЦПК України не сприяв реалізації сторонами їх прав та обов`язків та принципу змагальності. 
Так, частина 4 вказаної статті визначає, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. 
В даному випадку, з матеріалів справи вбачається, що з моменту скоєння ДТП та під час розгляду справи, фактично з вересня 2020 року ОСОБА_1 не виявляв зацікавленості у відшкодуванні збитків потерпілому в ДТП ОСОБА_2 , не з`являвся в судові засідання ні в суді першої інстанції, ні при розгляді справи в апеляційній інстанції. 
Оскільки відповідачем не було спростовано надані позивачем письмові докази, в тому числі і висновок оцінювача про розмір вартості матеріального збитку, останній обґрунтовано був прийнятий судом до уваги як належний та допустимий доказ. 
При цьому, самим відповідачем не проводились експертні дослідження, які б спростували висновки, викладені в звіті оцінювача. 
Фактично позиція сторони відповідача зводиться лише до не згоди із встановленими судом першої інстанції обставинами, без надання будь-яких своїх доказів на доведення обставин, якими вони обґрунтовують заперечення проти позову. 

Що стосується відшкодування моральної шкоди, то колегія суддів вважає обґрунтованим стягнуту місцевим судом з ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 9000 грн., зважаючи на заявлені позивачем у відшкодування 90183,26 грн.
Моральна шкода це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Згідно з приписами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Саме по собі попадання людини в ДТП призводить до спричинення душевних страждань, зміни усталеного способу життя, що впливає на моральний стан особи. 
Визначаючи розмір моральної шкоди, місцевий суд враховав порушення звичайного укладу життя позивача протягом тривалого часу, у зв`язку з відсутністю автомобіля на час його ремонту, необхідність докладати додаткових зусиль для організації свого життя, необхідність вирішувати питання відшкодування шкоди у судовому порядку, відсутність добровільного відшкодування спричиненого збитку.
Доводи апелянта в цій частині не спростовують висновків суду та фактично зводяться до трактування норм права щодо відшкодування моральної шкоди без зазначення обставин щодо відсутності її відшкодування.
За вказаних обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції, яке ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. 367, ч. 1 п. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Заочне рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 14 травня 2024 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 18 квітня 2025 року.

Судді: О.І. Обідіна С.Б. Бутенко О.В. Чумак