Дата документу 02.04.2025 Справа № 331/8226/23

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний №331/8226/23         Головуючий у 1-й інстанції: Баруліна Т.Є. Провадження № 22-ц/807/672/25         Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого,судді-доповідача  суддів:    за участю секретаря  	Подліянової Г.С., Кочеткової І.В.,  Трофимової Д.А.,  Камалової В.В.,  	

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3 % річних, інфляційних витрат, - 

В С Т А Н О В И В:

19 грудня 2023 року ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», яке є правонаступником всіх прав та обов`язків ТОВ « Фінансова компанія «Веста» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3% річних, інфляційних збитків.

В обґрунтування позову зазначено, що між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним банком «ФОРУМ» 13 липня 2007 року був укладений Кредитний договір №0117/07/07-Z, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 342000, 00 доларів (триста сорок дві тисячі доларів, 00 центів) зі сплатою 13 % річних зі строком повернення кредиту до 11 липня 2017 року.

У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №0117/07/07-Z від 13 липня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «ФОРУМ» та ОСОБА_2 13 липня 2007 року був укладений договір поруки № 134/07-07 за умовами якого поручитель ОСОБА_2 зобов`язується нести солідарну відповідальність з боржником за невиконання ним зобов`язань за кредитним договором.

20 травня 2010 року рішенням Жовтневого районного суду м.Запоріжжя по справі №2-634/10 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 3259925,21 грн заборгованості за кредитним договором та 1700,00 грн. судового збору з кожного та витрати на інформаційно- технічне забезпечення судового процесу 120,00 грн.

26 березня 2019 року між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «Фінансова компанія «Веста» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ « Банк- Форум» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Веста», а ТОВ «Фінансова компанія «Веста» набуло права вимоги за кредитними договорами до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором кредиту № 0117/07/07-Z та Договором поруки №134/07-07 від 13 липня 2007 року.

Станом на дату подачі позову вищевказане рішення суду залишається невиконаним, тому у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних, передбачених статтею 625 ЦК України.

Загальний розмір заборгованості по сплаті інфляційних  втрат та  3% річних станом за період з 15 листопада 2020 року по  15 листопада 2022 року, відповідно до розрахунку заборгованості становить 637741,66 грн, з яких нараховані 3% річних 124859,6 грн, витрати від інфляції - 512882,06 грн.

На підставі вищевикладеного, позивач просить суд стягнути солідарно з боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія « Інвестохіллс Веста» 3% річних та інфляційні витрати у розмірі 637741,66 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн, понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 12225 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 15 січня 2025 року в позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3 % річних, інфляційних витрат відмовлено. 

Не погоджуючись з рішенням суду, представник позивача – адвокат Бурдюг Т.В подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 15 січня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3 % річних, інфляційних витрат задовольнити.

Узагальненими доводами апеляційної скарги  є те,  що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що позивач ТОВ «ФК « Інвестохіллс Веста» не надало доказів набуття ним права вимоги за кредитним договорами № 0117/07/07-Я та договором поруки № 134/07-07 від 13 липня 2007 року. Проігнорував надані позивачем докази, а саме: копію договору №0002/19/5 про відступлення права вимоги  від 26 березня 2019 року; додаток №1  до договору  про відступлення прав вимоги №0002/19/5 від 26 березня 2019 року; додаток №1.1 до договору про відступлення прав вимоги №0002/19/5 від 26 березня 2019 року; копію протоколу електронного аукціону №UA-EA-2019-01-31-000076-b; копію платіжного доручення №121, №144, №145; копію рішення Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 20 травня 2020 року у справі №2-634/2010; копію кредитного договору №0117/07/07-Z (з додатками); копію договору поруки акту приймання-передачі документації за договором про відступлення прав вимоги №0002/19/5 від 26 березня 2019 року. Що стосується оригіналів документів, а саме договору № 0002/19/5 про відступлення права вимоги від 26 березня 2019 року, додатків до нього, акту-приймання передачі, то суд було повідомлено, що оригінали цих документів були вилучені 17 липня 2022 року в процесі проведеного обшуку в рамках кримінального провадження № 22021000000000363, про що складено протокол обшуку. До матеріалів справи було долучено витяг з ЄРДР щодо наявності кримінального провадження. Однак. суд першої інстанції вказані докази проігнорував. Не взяв до уваги, що 15 липня 2020 року між ТОВ « Документальний сервіс Уа», ТОВ «Документальний сервіс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір про заміну сторони у договорі про надання комплексу послуг по зберіганню документів № 4254/Гх від 10 квітня 2019 року, яким ввесь комплекс по зберіганню переданої документації прийняло на себе ТОВ «Документальний сервіс», проте у зв`язку окупацієї російськими військами наприкінці березня 2022 року в селі Блиставиця Бородянського району Київської області внаслідок вибуху та пожежі було повністю знищено архівосховище, про що зареєстровано кримінальне провадження. Зазначені обставини підтверджуються актом про пожежу від 02 травня 2024 року. Судом не було взято до уваги, що сам факт заборгованості і сума вже були встановлені рішенням суду, а тому наявність чи відсутність оригіналів кредитного договору та договору поруки жодним чином не впливає на вже встановлені обставини, які не підлягають доведенню згідно норм законодавства. Крім того, судом першої інстанції не зазначено мотивів відхилення доказів, а саме документів, які у повному обсязі підтверджують факт наявності заборгованості за кредитним договором, договором поруки, так і факт переходу (відступлення) прав від первісного до нового кредитора, яким є позивач. 

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 ,адвокат Кузнєцов Д.О. зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. 

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, щодо набуття позивачем прав вимоги за договором №0117/07/07-Z від 13 липня 2007 року та договором поруки №134/07-07 від 13 липня 2007 року, що позбавляє суд можливості прийти до беззаперечного висновку щодо правової природи, суттєвих умов та дійсності договірних зобов`язань, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного. 

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що 13 липня 2007 року між ОСОБА_1 та АКБ «ФОРУМ» укладений Кредитний договір №0117/07/07-Z, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 342000 доларів США зі сплатою 13 процентів річних зі строком повернення д 11 липня 2017 року (т.1 а.с.6-7).

13 липня 2007 року між ОСОБА_2 та АКБ «ФОРУМ» укладений договір поруки №134/07-07, згідно якого ОСОБА_2 поручається перед кредитором АКБ «ФОРУМ» за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за Кредитним договором 0117/07/07-Z від 13 липня 2007 року, який було укладено між кредитором та боржником у повному обсязі, за умовами якого боржник зобов`язаний повернути кредиторові кредитні кошти в розмірі 342 000, 00 доларів США з кінцевим терміном повернення 11 липня 2017 року, сплачувати нараховані проценти за користування кредитними коштами з розрахунку 13 процентів річних і можливі неустойки у розмірах та у випадках, передбачених Кредитним договором(т.1 а.с.8).

20 травня 2010 року рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя по справі №2-634/10, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Форум» в особі Запорізької філії Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором 0117/07/07-Z від 13 липня 2007 року у розмірі 3 259 925,21 грн, що еквівалентно 411 300 доларів 32 центи США та 1700,00 грн судового збору з кожного та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 120,00 грн. (т.1 а.с. 148-150).

27 грудня 2010 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист по справі №2-634/2010 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Форум» в особі Запорізької філії публічного акціонерного товариства «Банк Форум» суму заборгованості за кредитним договором 3259925,21 грн, що еквівалентно 411 300 доларів 32 центи США заборгованості (т.1 а.с.10-зворот).

Згідно листа Відділу примусового виконання Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області №26359-3054 від 29 грудня 2017 року на ім`я ПАТ «Банк Форум», згідно відомостей Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень та АСВП на виконанні перебувало виконавче провадження: №25511541 з примусового виконання виконавчого листа №2-634/2010, виданого 27 грудня 2010 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення заборгованості за кредитним договором; №31057509 з примусового виконання виконавчого листа №2-634/2010, виданого 27 грудня 2010 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення судових витрат (т.1 а.с.59-61). 

Як убачається з вказаного листа, згідно протоколу проведення аукціону №05/085/12/А-І від 09 липня 2012 року ЗФ ПП «СП «Юстиція» реалізовано автомобіль марки Mitsubishi Pajero, держ.номер НОМЕР_1 . Платіжним доручення №327 від 12 липня 2012 року задоволено вимоги ПАТ «Банк Форум» за виконавчим листом №2-641/2010, виданим 15 квітня 2010 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя в сумі 108640,11 грн. (т.1 а.с.60).

Згідно протоколу проведення прилюдних торгів №05/183/12/І-2 від 16 листопада 2012 року ЗФ ПП «СП «ЮСТИЦІЯ» реалізоване приміщення №23,26, загальною площею 95,4 кв.м., яке знаходиться за адресою м. Запоріжжя, вул. Анголенка, буд. 14Б. Платіжним дорученням №1260 від 27 листопада 2012 року задоволено вимоги ПАТ «Банк Форум» за виконавчим листом №2-634/2010, виданим 27 грудня 2010 року Жовтневим районним судом м.Запоріжжя в сумі 200412,61 грн. Виконавчі листи були направлені до ПАТ «Банк Форум» (т.1 а.с.60). 

Як убачається з копії Договору №0002/19/5 від 26 березня 2019 року, ПАТ «БАНК ФОРУМ» відступив новому кредитору «ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» право вимоги до позичальників, заставодавців, іпотекодавців та поручителів, зазначених у Додатку №1, Додатку №1.1, Додатку 1.2 та Акті №1 приймання-передачі документації. (т.1 а.с.12).

Також надано копію реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників та такими договорами до Договору №0002/19/5 від 26 березня 2019 року, серед яких передано заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №0117/07/07-Z у сумі 9089079,46 грн.; протокол електронного аукціону №UA-EA-2019-01-31-000076-b від 21 лютого 2019 року та копії платіжних доручень №121 від 01 березня 2019 року, №144 від 20 березня 2019 року;145 від 20 березня 2019 року (т.1 а.с.13-14, ).

Протоколом загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕСТА» за №06/08-2019 від 06 серпня 2019 року, в присутності представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестохіллс партнерс Україна» прийнято рішення про перейменування ТОВ «Фінансова компанія «Веста» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», яке є правонаступником всіх прав та обов`язків ТОВ «Фінансова компанія «Веста» (т.1 а.с.19).

ТОВ «Документальний сервіс» надав лист в якому вказав, що ТОВ «Документальний сервіс», як зберігач документів та архівна установа направляє електронні, оцифровані примірники кредитного договору №0117/07/07-Z від 13 липня 2007 року та договору поруки №134/07-07 від 13 липня 2007 року, додатково повідомляючи про те, що надати паперові примірники оригінали вказаних документів неможливо, у зв`язку з їх невиправним пошкодженням (т.1 а.с.125).

Відповідно до заяви представника ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» 14 липня 2022 року,  в процесі  проведеного обшуку,  в рамках кримінального провадження № 22021000000000363 було вилучено оригінали: договору №0002/19/5 про відступлення права вимоги  від 26 березня 2019 року; додатку №1 до договору про відступлення прав вимоги №0002/19/5 від 26 березня 2019 року; додатку №1.1 до договору про відступлення прав вимоги №0002/19/5 від 26 березня 2019 року; протоколу електронного аукціону №UA-EA-2019-01-31-000076-b; платіжні доручення № 121, № 144, № 145;  акт приймання-передачі документації за договором про відступлення прав вимоги №0002/19/5 від 26 березня 2019 року, про що складено протокол обшуку. Стосовно кредитного договору №0117/07/07-Z та договору поруки, зазначили, що документи позивача зберігаються архівною установою ТОВ «Документальний сервіс», за результатом звернення до якої зберігач повідомив позивача та суд, що надати паперові примірники запитаних документів, неможливо, у зв`язку з їх невиправним пошкодженням (т.1 а.с.133-142). 

Крім того, відповідно до договору про здійснення спільної діяльності від 10 серпня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал», сторони дійшли згоди про здійснення спільної діяльності у сфері стягнення проблемної заборгованості за кредитними договорами, які належать ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» (т.2 а.с.23-25) .

Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. 

За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків.

За правилом частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У частині другій статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За положеннями статей 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення такого зобов`язання боржник і поручитель відповідають як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. 

Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України, плручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи плату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. 

Відповідно до положень статей 512, 514, 516, 519 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсягах і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом; заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом; якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків; у цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредитору є належним виконанням; якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

Згідно з статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України).

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, щодо набуття позивачем права вимоги за договором № 0117/07/07-Z від 13липня 2007 року та договором поруки №134/07-07 від 13 липня 2007 року. Тобто, суд першої інстанції вважав, що позивач ТОВ « ФК «Інвестохіллс Веста» не надало доказів набуття права вимоги за кредитним договором та договором руки до відповідачів.

Водночас, судам установлено, що 26 березня 2019 року між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «Фінансова Компанія «Веста» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ « Банк Форум» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Веста», а ТОВ « Фінансова компанія « Веста» набуло право вимоги за кредитними договорами до позичальників та або поручителів, в тому числі за договором кредиту № 0117/07/07- Z та договором поруки №134/07-07 від 13 липня 2007 року.

Позивачем було долучено до позовної заяви копію вказаного договору про відступлення з додатками до нього, а також копії протоколу аукціону та платіжні доручення за цим договором.

На виконання ухвали суду позивачем було повідомлено суд, що оригінали договору про відступлення права вимоги від 26 березня 2019 року, додатків до нього, акту-приймання передачі не можливо надати, оскільки оригінали цих документів були вилучені 14 липня 2022 рку в процесі проведеного обшуку в рамках кримінального провадження №22021000000000363, про що було складено протокол обшуку.

Що стосується надання оригіналів кредитного договору № 0117/07/07-Z з додатками та договору поруки, то у зв`язку з тим, що такі знаходились на зберіганні у ТОВ «Документальний сервіс». В свою чергу останній повідомив, що надати паперові примірники оригіналів вказаних документів неможливо, у зв`язку з їх невиправним пошкодженням під час воєнних дій, а також направило до суду електронні, оцифровані примірники кредитного договору № 0117/07/07-Z від 13 липня 2007 року та договору поруки № 134/07-07 від 13 липня 2007 року.

Також позивач суд повідомив, що 10 серпня 2019 року між ТОВ « ФК « Інвестохіллс Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір про здійснення спільної діяльності пунктом 2.1 якого передбачено передання кредитних справ на зберігання ТОВ «Документальний сервіс Уа». Відповідно до договору № 40254/ Гх про надання комплексу послуг по зберіганню документів від 10 квітня 2019 року ТОВ «Вердикт Капітал» передало на зберігання ТОВ «Документальний сервіс Уа» документи, в тому числі кредитні справи, зокрема і кредитну справу відносно ОСОБА_1 , що підтверджується актом приймання –передачі документів в архівосховище (опис справ № коробка 124, 3 справ 124,1,16).

15 липня 2020 року між ТОВ « Документальний сервіс Уа», ТОВ «Документальний сервіс та ТОВ « Вердикт Капітал» було укладено договір про заміну сторони у договорі про надання комплексу послуг по зберіганню документів № 4254/гх від 10 квітня 2019 року, яким весь комплекс по зберіганню переданої документації прийняло на себе ТОВ «Документальний сервіс».

В період окупації російськими військами наприкінці березня 2022 року в селі Блиставиця Бородянського району Київської області внаслідок вибуху та пожежі було повністю знищено архівосховище, про що зареєстроване кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110, ч. 1,2 ст. 438 КК України, що підтверджується листом ТОВ « Документальний сервіс» від 20 травня 2022 року, актом про пожежу від 02 травня 2024 року та витягом з ЄДРП. 20 травня 2022 року ТОВ « Документальний сервіс» було складено акт № 1 про невиправні пошкодження прав (документів) ТОВ « Вердикт Капітал», в якому зазначено всі знищені документи, в тому числі і кредитна справа ОСОБА_1 - № з/п 1073 номер опису 2-Т № справи (документи 124.1.16).

Однак, суд першої інстанції не надав належної оцінки вказаним доказам та не взяв їх до уваги. До того ж слід зауважити, що архівною установою до суду було направлено документи з кредитної справи в електронному вигляді, що судом взагалі проігноровано та не надано жодної правової оцінки зазначеним доказам всупереч процесуальному законодавстві.

Судом першої інстанції, в порушення вимог процесуального закону, не було зазначено мотивів відхилення наступних доказів позивача, а саме документів, які у повному обсязі підтверджують як факт чинності заборгованості за кредитним договором, договором поруки, так і факту переходу (відступлення) прав від первісного до нового кредитора, яким є позивач, а саме: рішенню Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2020 року у справі № 2-634/2010, Ухвала Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у справі № 2-1024/11 від 08 жовтня 2019 року, ухвала Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у справі №2-1024/1 від 05 лютого 2020 року, ухвала Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 серпня 2022 року у справі № 2-634/10.

Так ухвала Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у справі № 2-1024/11 від 08 жовтня 2019 року про заміну сторони є доказом, який підтверджує перехід права вимоги саме за кредитним договором № 0117/07/07-Z від 13 липня 2007 року, що укладений з ОСОБА_1 .. У даній справі зобов`язання виникли з цього самого договору, тому факт переходу права вимоги до ТОВ» ФК «Інвестохіллс Веста» за даним кредитним договором вже досліджувався і встановлений даним судовим рішенням.

Ухвалю Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 серпня 2022 року у справі № 2-634/10, ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» було відмовлено у задоволенні заяви про заміну сторони у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником. Однак у вказаній ухвалі зазначено, що суд відмовляє у заміні стягувача його правонаступником саме з підстав спливу строку пред`явлення виконавчих листів до виконання. Цією ухвалою було встановлено факт переходу права вимоги за кредитним договором № 0117/07/07-Z від 13 липня 2007 року ПАТ «Банк Форум» до ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста».

Вказане свідчить про те, що право вимоги за кредитним договором та договорам поруки від 13 липня 2007 року, укладеними з відповідачами, залишилося у ТОВ « ФК «Інвестохіллс Веста», а тому висновки суду про те, що останнє не є кредитором відповідачів помилкові. 

Слід зазначити, що матеріали справи не містять доказів спростування презумпції правомірності укладеного між ПАТ «БАНК ФОРУМ» та ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА», договору про відступлення права вимоги від 26 березня 2019 року, а тому він є чинним та створює для сторін права та обов`язки, які ними передбачені.

Заміна кредитора у зобов`язанні не змінює саме зобов`язання і відповідачі мають ті ж самі права і обов`язки, визначені кредитним договором та договором поруки, як перед первісним кредитором, так і, у разі переходу права вимоги, перед іншим кредитором, а тому сама по собі заміна кредитора не свідчить про порушення прав відповідачів.

Отже, висновок суду про те, що позивач не надав доказів набуття ним права вимоги за кредитним договором та договором поруки до відповідачів, в тому числі невиконання відповідачами рішення суду та можливості нарахування 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України є помилковим.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша,третя статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).

Згідно зі статями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують, і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вирогіднішим, ніж протилежний. Тож певна обставина може вважатися доведеною, якщо інша сторона її не спростовує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження 14-400 цс19). В цій постанові Верховний Суд наголошує, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, ухвалення. законного й обгрунтованого рішення.

За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Під час вибору і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), зазначено, що: "здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Забезпечувальне зобов`язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному. Велика Палата Верховного Суду вважає, що в разі задоволення не в повному обсязі вимог кредитора за рахунок забезпечувального обтяження основне зобов`язання сторін не припиняється, однак змінюється щодо предмета та строків виконання, встановлених кредитором, при зверненні до суду, що надає кредитору право вимоги до боржника, у тому числі й шляхом стягнення решти заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в повному обсязі та процентів і неустойки згідно з договором, нарахованих на час звернення до суду з вимогою про дострокове виконання кредитного договору, на погашення яких виявилася недостатньою сума коштів, отримана від реалізації заставного майна під час виконання судового рішення. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів". До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 28 жовтня 2020 року у справі № 362/3054/14-ц (провадження № 61-17992св19), від 05 листопада 2020 року у справі № 711/5482/18 (провадження № 61-22738св19).

Таким чином, у кредитодавця/позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти та пеню після закінчення строку його дії, чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Згідно з приписами частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється на підставах, визначених договором або законом..

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Цивільне законодавство України, зокрема, присвячена припиненню зобов`язань глава 50 ЦК України, не містить положень про те, що набрання законної сили рішення суду про стягнення грошового боргу із зобов`язаної до його сплати особи припиняє зобов`язання, на підставі якого цей борг виник.

Набрання законної сили рішення про присудження не змінює і не припиняє того зобов`язання, до примусового виконання обов`язку з якого присуджений боржник (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 25січня 2022 року у справі № 761/16124/15-ц, провадження № 14-184цс20).

Таким чином, наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав - не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за час прострочення.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною в Постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, у постанові від 26 жовтня 2018 року у справі № 922/4099/17.

Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховнго Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц, від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18, від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18.

У справі, яка переглядається, судом першої інстанції встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2010 року по справі №2-634/10, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Форум» в особі Запорізької філії Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» суму заборгованості за кредитним договором №0117/07/07-Z від 13 липня 2007 року у розмірі 3259925,21 гривень, що еквівалентно 411 300 доларів 32 центи США та 1700,00 грн судового збору з кожного та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 120,00 грн. (т.1 а.с. 148-150).

27 грудня 2010 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист по справі №2-634/2010 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Форум» в особі Запорізької філії Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» суму заборгованості за кредитним договором 3259925,21грн, що еквівалентно 411 300 доларів 32 центи США(т.1 а.с.10-зворот).

Згідно листа Відділу примусового виконання Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області №26359-3054 від 29 грудня 2017 року на ім`я ПАТ «Банк Форум», згідно відомостей Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень та АСВП на виконанні перебувало виконавче провадження: №25511541 з примусового виконання виконавчого листа №2-634/2010, виданого 27 грудня 2010 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення заборгованості за кредитним договором; №31057509 з примусового виконання виконавчого листа №2-634/2010, виданого 27 грудня 2010 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення судових витрат (т.1 а.с.59-61). 

Як убачається з вказаного листа, згідно протоколу проведення аукціону №05/085/12/А-І від 09 липня 2012 ЗФ ПП «СП «Юстиція» реалізовано автомобіль марки Mitsubishi Pajero, держ.номер НОМЕР_1 . Платіжним доручення №327 від 12 липня 2012 року задоволено вимоги ПАТ «Банк Форум» за виконавчим листом №2-641/2010, виданим 15 квітня 2010 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя в сумі 108640,11 грн. (т.1 а.с.60). 

Згідно протоколу проведення прилюдних торгів №05/183/12/І-2 від 16 листопада 2012 року ЗФ ПП «СП «ЮСТИЦІЯ» реалізоване приміщення №23,26, загальною площею 95,4 кв.м., яке знаходиться за адресою м. Запоріжжя, вул. Анголенка, буд. 14Б. Платіжним дорученням №1260 від 27 листопада 2012 року задоволено вимоги ПАТ «Банк Форум» за виконавчим листом №2-634/2010, виданим 27 грудня 2010 року Жовтневим районним судом м.Запоріжжя в сумі 200412,61 грн. Виконавчі листи були направлені до ПАТ «Банк Форум» (т.1 а.с.60). 

Отже, після набрання зазначеного рішення суду законної сили воно було виконано в примусовому порядку лише частково на суму 309 052,72 гривень, сума непогашеної заборгованості становить 2 950 872, 49 гривень.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі№ 444/9519/12-ц (провадження № 14-10цс18) викладено висновок, що "після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання".

          Таким чином, сума невиконаного зобов`язання за зазначеним кредитним договором становить 2 950 872, 29 гривень та є простроченою сумою заборгованості, від яких повинні визначатися 3% річних у відповідності до положень статті 625 ЦК України.
Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.
Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.
Частиною другою статті 533 ЦК України встановлено, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Ця норма кореспондується із приписами статті 524 ЦК України, згідно з якими зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Тобто виконання зобов`язання у гривнях з урахуванням еквівалента іноземної валюти можливе лише у разі якщо сторони узгодили це у договорі.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Отже, у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.
Вказана правова позиція зазначена у постановах Верховного Суду від 14 січня 2019 року у справі № 537/6309/16-ц та від 20 січня 2021 року у справі № 635/8483/18.

З матеріалів справи вбачається, що за умовами кредитного договору № №0117/07/07-Z від 13 липня 2007 року банк надав позичальнику ОСОБА_1 кредит у розмірі 342000, 00 доларів (триста сорок дві тисячі доларів, 00 центів) зі сплатою 13 % річних зі строком повернення кредиту до 11 липня 2017 року.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2010 року по справі №2-634/10, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Форум» в особі Запорізької філії Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» суму заборгованості за кредитним договором № №0117/07/07-Z від 13 липня 2007 року у розмірі 3259925,21 грн, що еквівалентно 411 300 доларів 32 центи США.
Отже, суд у цій справі ураховуючи умови укладеного договору та положення статті 533 ЦК України, дійшов висновку про стягнення суми боргу відповідно до умов договору та положень цієї норми, у розмірі 3 259 925,21, 21 грн, що еквівалентно 411 300 доларів 32 центи США в межах позовних вимог.
Зазначене рішення набрало законної сили.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
        Установивши, що свій обов`язок повернути  грошові кошти за кредитним договором №0117/07/07-Z від 13 липня 2007 року відповідачі не виконали, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача солідарно 3% річних від простроченої суми 2 950 872, 49 грн ( 3259925. 21-309052,72), беручи до уваги, що в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №м 2-634/2010 відповідачами була погашена сума заборгованості в розмірі 309052, 72 грн, в межах заявлених позовних вимог за період з 15 листопада 2020 року по 23 лютого 2022 року за 466 днів прострочення, що становить 113022, 45 грн ( 2950872,49 х3%/100/365х466 днів).
Проте оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, то зазначена норма ЦК України щодо сплати заборгованості з урахуванням установленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначене договором у національній валюті - гривні, а не в іноземній або в еквіваленті до іноземної валюти, тому індексація у цьому випадку застосуванню не підлягає.
У випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквівалента в іноземній валюті, втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлюються еквівалентом іноземної валюти.
Таких висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 01 березня 2017 року у справі № 6-284цс17.
Наведений висновок не був змінений, і Верховний Суд від нього не відступав. Крім того цей висновок Верховного Суду України був неодноразово застосований Верховним Судом, зокрема: у постановах Касаційного цивільного суду від 25 листопада 2019 року у справі № 130/1058/16; від 23 жовтня 2019 року у справі № 369/661/15-ц; від 23 вересня 2019 року у справі № 638/4106/16-ц; від 20 лютого 2019 року у справі № 638/10417/15-ц та у постанові Касаційного господарського суду від 11 жовтня 2018 року у справі № 905/192/18.
До аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07 липня 2020 року у справі № 296/10217/15-ц провадження №с 14-727 цс19 .
Отже позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» в частині стягнення з відповідачів на користь позивача інфляційних нарахувань задоволенню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені шляхом застосування судом першої інстанції у справі № №2-634/10 еквівалента іноземної валюти та перерахунку суми з урахуванням зміни курсу гривні до зазначеного в еквіваленті долара США.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не вірно застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, не надав належної оцінки всім доказам у справі згідно зі статтями 76-78, 81, 89 ЦПК України, тому наявні підстави для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову.

Аргументи апеляційної скарги частково є виправданими. 

Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до положень ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову – на відповідач; 2) у разі відмови в позові – на позивача; 3) у разі часткового задволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
За подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 12225 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 7189 від 28 листопада 2023 року ( т. 1 а.с. 1), проте потрібно було сплатити 9566, 12 грн.
За одання апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір у розмірі 11479, 34 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 7436 від 11 лютого 2025 року ( т. 2 а.с.104).
Враховуючи часткове задоволення позову на суму 113022, 45 грн з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог за подання позову у розмірі 1695, 33 грн (113022, 45х 9566, 12 : 637741,66) , за подання апеляційної скарги у розмірі 2034, 40 грн (113022,45х11479,34 : 637741,66), а всього у розмірі 3729, 73 грн з кожного по 1864, 86 грн. 
Щодо витрат на професійну правничу допомогу

Згідно з положеннями частин першої-п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 

Відповідно до частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-цта постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

       Враховуючи викладене,  апеляційний суд, взявши до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг, виходячи із засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості,  приходить до висновку  про стягнення з  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_3  на користь ТОВ  «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» витрат на професійну правничу допомогу виходячи з пропорційності розміру задоволених позовних вимог на 17,22 %, що становить 3544 грн (20000х17,225).

Визначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.

  Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд, 

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2025 року скасувати. Ухвалити нове рішення. 

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» до ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2  про стягнення 3 % річних, інфляційних витратзадовольнити частково.

Стягнути солідарно з  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Твариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» 3% річних за прострочення виконання зобов`язання за Договором кредиту № 0117/07/07-Z від 13 липня 2007 року у сумі 113022, 45 гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товриства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання позову та апеляційної скарги з кожного у розмірі 1864, 86 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3544 гривень, з кожного по 1772, 00 гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

       Повна постанова складена 03 квітня 2025 року.
Головуючий, суддя 	Суддя	Суддя	
Подліянова Г.С.	Кочеткова І.В. 	Трофимова Д.А.