УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №283/336/24 Головуючий у 1-й інст. Саланда О. М. 
Категорія 41 Доповідач Талько О. Б. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді:         Талько О.Б., 
суддів:                         Коломієць О.С., Шевчук А.М.,
за участю секретаря    Антоневської В.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 283/336/24 за  позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Зачепіло Зоряни Ярославівни, на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 3 травня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Саланди О. М..,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року позивач  звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 19 лютого 2023 року між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 5203222, згідно з яким відповідачеві надано у позику грошові кошти в розмірі 7000 грн., строком до 1 травня 2023 року, зі сплатою відсотків за користування коштами. 
13 липня 2023 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 13-07/2023, у відповідності до умов якого ТОВ «Маніфою» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату право вимоги до відповідача за вказаним договором позики в сумі 20734 грн. 01 коп., з яких: 7000 грн заборгованість за позикою та 13734,01 грн заборгованість зі сплати процентів.
Вказує, що всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ані на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».
З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 13 липня 2023 року, ним не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за договором позики № 5203222 в розмірі 20734 грн. 01 коп.
30 грудня 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 72175981, згідно з яким відповідачеві надано у позику 8000 грн., строком на 30 днів, зі сплатою відсотків за користування позикою. 
14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія « Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 за цим договором позики.
Відповідно до реєстру боржників № 9 від 23 серпня 2023 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача у розмірі 31400 грн, з яких: 8000 грн. складає заборгованість за позикою, 23400 грн. – розмір заборгованості за відсотками.
5 лютого 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 08048-02/2023, згідно з яким відповідачеві надано кредит у розмірі 5800 грн, строком на 21 день, зі сплатою відсотків за користування кредитом.
Окрім того, 21 грудня 2022 року між ними укладено договір про надання фінансового кредиту №24705/12/2022 про надання відповідачеві у кредит коштів в розмірі 5000 грн., строком до 10 січня 2023 року, зі сплатою відсотків.
30 серпня 2023 року між ТОВ «Інвеструм» та ТОВ « ФК « Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 30082023/1, відповідно до якого позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 за цими договорами.
Вказує, що відповідач належним чином не виконував кредитні зобов`язання, у зв`язку з чим станом на час відступлення права вимоги виникла заборгованість за договором про надання фінансового кредиту№08048-02/2023 від 5 лютого 2023 року у розмірі 22620 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 5800 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 16820 грн.
Заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №24705-12/2022 від 21 грудня 2022 року становить 19865 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 5000 грн. та 14865 грн. заборгованості за відсотками.
Таким чином, просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість: за договором позики № 5203222 в розмірі 20 734,01 грн, з яких: 7000 грн - заборгованість за основною сумою боргу ; 13734,01 грн – заборгованість за процентами за користування позикою; за договором позики № 72175981 - в розмірі 31 400 грн, з яких: 8 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 23400 грн - сума заборгованості за відсотками ; за кредитним договором № 08048-02/2023- в розмірі 22620 грн, з яких: 5800 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16 820,00 грн - сума заборгованості за відсотками ; за кредитним договором № 24705-12/2022 - в розмірі 19 865,00 грн, з яких: 5 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14 865,00 грн - сума заборгованості за відсотками.
Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 3 травня 2024 року позов задоволено.
Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість: за договором позики № 5203222 в розмірі 20 734,01 грн, з яких: 7 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 13 734,01 грн - сума заборгованості за процентами за користування позикою; за договором позики № 72175981 в розмірі 31 400,00 грн, з яких: 8 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 23 400,00 грн - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором № 08048-02/2023 в розмірі 22620 грн, з яких: 5 800,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16 820,00 грн - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором № 24705-12/2022 в розмірі 19 865,00 грн, з яких: 5 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14 865,00 грн - сума заборгованості за відсотками та судовий збір у розмірі 3028,00 грн.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Зачепіло З.Я., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в частині стягнення відсотків. 
Зокрема, зазначає, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем і тому не може бути присутнім на судових засіданнях. Не заперечує факт укладення відповідачем вказаних договорів, проте не визнає вимоги, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження відступлення права вимоги за вказаними договорами, а твердження позивача не ґрунтуються на фактичних обставинах справи. Із сумою заборгованості не погоджується, вважає її необґрунтованою, не підтвердженою належними та допустимими доказами.
Вважає, що суд не взяв до уваги ту обставину, що матеріали справи не містять жодних підтверджень того, що саме договори, копії яких надав позивач, були акцептовані сторонами в порядку, передбаченому законом, що саме ці кредитні договори були підписані відповідачем та що саме ці договори він розумів та ознайомився і погодився з отриманням грошових коштів на умовах, визначених у договорах.
Так, на підтвердження укладення спірних кредитних договорів позивачем надані суду паперові копії. При цьому, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що наявні в матеріалах справи паперові копії кредитних договорів створювалися у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що вони підписувалися електронним підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів
договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа.
Надані позивачем кредитні договори, договори відступлення права вимоги, реєстри боржників, акти приймання-передачі реєстрів боржників, розрахунки заборгованості вважає неналежними доказами, оскільки вони доводять перехід прав від первісних кредиторів до позивача, однак жодним чином не підтверджують наявність прав вимоги в кредиторів.
Наголошує на тому, що належними доказами, які підтверджують передачу відповідачеві грошових коштів, наявність заборгованості за укладеними кредитними договорами та розмір заборгованості, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є саме первинні документи.
Проте матеріали справи не містять доказів реальності існування прав вимоги за кредитними договорами у первісних кредиторів, а тому твердження позивача про наявність у нього права вимоги не відповідають дійсності. 
Вказує, що не можуть бути взяті до уваги повідомлення про відступлення прав вимоги, оскільки відсутні докази їх надсилання відповідачеві
Разом з тим, розрахунок суми заборгованості, як і реєстр права вимоги, не є документами, які підтверджують факт передачі кредитних коштів і не можуть бути доказами в справі на підтвердження доводів позивача про існування будь-яких кредитних зобов`язань перед ним.
Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження сплати новим кредитором грошових коштів первісним кредиторам за передачу права
грошової вимоги та зарахування їх на рахунок останніх.
       Вважає, що сума заборгованості нарахована з порушенням вимог закону, оскільки, відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право стягнути заборгованість по нарахованим та несплаченим процентам за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Таким чином, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Як вбачається із матеріалів справи, сума заборгованості за користування кредитними коштами нарахована поза межами користування кредитами, тому є безпідставною та не підлягає задоволенню, оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.
       У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.
       Зокрема, зазначає, що чинним законодавством не передбачено обов`язку нового кредитора письмово попереджати боржника про відступлення права вимоги. Відтак неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Договір факторингу між первісним кредитором та позивачем укладений у відповідності до вимог чинного законодавства. Крім того, відповідачем безпосередньо визнається факт укладення ним кредитного договору з первісним кредитором, отже, він визнає факт отримання за даними договорами коштів та визнає свою обізнаність щодо умов кредитних договорів. 
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що 19 лютого 2023 року між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 5203222, за умовами якого відповідачеві надано у позику 7000 грн., строком до 1 травня 2023 року, зі сплатою відсотків у розмірі 2,20000 % щоденно протягом першого розрахункового періоду та 3,00000 % на день протягом усього строку позики, окрім першого розрахункового періоду.
Договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису).
13 липня 2023 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 13-07/2023, згідно з яким ТОВ « ФК « Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідача за вказаним договором позики.
Витяг з реєстру боржників до договору факторингу містить інформацію про те, що станом на час відступлення права вимоги заборгованість за цим договором позики становить 20734 грн. 01 коп., яка складається із заборгованості за основною сумою позики у розмірі 7000 грн. та заборгованості зі сплати відсотків у сумі 13734 грн. 01 коп.
30 грудня 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 72175981, згідно з яким відповідачеві надано у позику 8000 грн., строком до 29 січня 2023 року, зі сплатою відсотків у розмірі 2,5 % на день.
Обгрунтовуючи вимоги, позивач вказав, що набув право вимоги за вказаним договором позики. На підтвердження даної обставини він надав суду договір факторингу №14/06/21, який укладений 14 червня 2021 року між ТОВ « ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів», у якому зазначено про те, що позивач набув право грошової вимоги до боржників. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги, суми грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно з додатком №1 та є невід`ємною частиною договору.
Пунктом 2.2.1 договору факторингу передбачено, що права вимоги, що передаються фактору для здійснення факторингу, є дійсними.
28 липня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ « ФК « Європейська агенція з повернення боргів» укладено додаткову угоду №2 до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, якою сторони погодили внести зміни до п.1.3 договору.
Також 23 серпня 2023 року між ними укладено додаткову угоду №10 до вказаного договору факторингу, відповідно до якої сторони дійшли згоди щодо загальної суми вимоги, що відступається згідно з реєстром боржників №9 від 23 серпня 2023 року.
Долучений до позовної заяви витяг з реєстру боржників від 23 серпня 2023 року містить інформацію про те, що заборгованість відповідача за договором позики №72175981 від 30 грудня 2022 року становить 31400 грн., яка складається із заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 8000 грн. та заборгованості за відсотками у сумі 23400 грн.
Окрім того, 5 лютого 2023 року між ТОВ « Фінансова компанія « Інвеструм» та відповідачем укладено договір про надання фінансового кредиту №08048-02/2023, згідно з яким останній отримав кредит у розмірі 5800 грн., строком до 25 лютого 2023 року, зі сплатою 912,5 % річних від суми кредиту.
Також 21 грудня 2022 року між ТОВ « Фінансова компанія « Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №24705-12/2022, відповідно до якого відповідачеві надано кредит у розмірі 5000 грн.. строком до 10 січня 2023 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 912,5 % річних від суми кредиту.
30 серпня 2023 року між ТОВ « ФК « Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ « Інвеструм» укладено договір факторингу №30082023/1, згідно з яким ТОВ « ФК « Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідача за вказаними кредитними договорами.
Витяг з реєстру боржників свідчить про те, що заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №08048-02/2023 від 5 лютого 2023 року становить 22620 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом у розмірі 5800 грн., заборгованість за відсотками у сумі 16820 грн. 
Заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №24705-12/2022 становить 19865 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 5000 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 14865 грн.
Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк ( термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін) ( частина перша статті 530 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
 Статтею 512 ЦК України визначені підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема, пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).        
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).
Із системного аналізу вказаних норм права слід дійти висновку про те, що відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.
Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Статтею 1078 ЦК України також передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.
У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06 лютого 2014 року №352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року №231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу процентів, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.
Як свідчать матеріали справи,  договір позики  №72175981 був укладений між ТОВ « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 30 грудня 2022 року. Водночас,  договір факторингу, за яким, як стверджує позивач, він набув право грошової вимоги до відповідача, був укладений  14 червня 2021 року.
Тобто на момент укладення цього договору факторингу ще не існувало договірних зобов`язань між ТОВ « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 й, відповідно, подальше відступлення права вимоги на підставі договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, не підтверджує набуття позивачем права вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №72175981 від 30 грудня 2022 року.
За таких обставин, у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за договором позики №72175981 у розмірі 31400 грн. слід відмовити.
Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув на користь позивача заборгованість зі сплати основного боргу за договором позики № 5203222 від 19 лютого 2023 року у розмірі 7000 грн, заборгованість зі сплати кредиту за договором про надання фінансового кредиту № 08048-02/2023 від 5 лютого 2023 року у розмірі 5800 грн. та заборгованість зі сплати кредиту за договором про надання фінансового кредиту № 24705-12/2022 у розмірі 5000 грн. 
Разом з тим, висновок суду про необхідність стягнення відсотків за користування кредитними коштами за даними угодами, є помилковим.
Так, частиною 15 статті 14 Закону України « Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зокрема, передбачено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Згідно з п. 3 Прикінцевих положень Закону України від 20 травня 2014 року №1275, дія цього Закону в частині звільнення від штрафних санкцій і пені та припинення нарахування процентів за користування кредитом поширюється на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних – з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.
Згідно з положеннями ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період – це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнний дій.
Указом в.о. Президента України « Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року, затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року, в Україні оголошена мобілізація, у зв`язку з чим з цього часу настав особливий період.
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в Україні введено військовий стан, який триває й досі.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України з 6 червня 2023 року по теперішній час. 
Отже, на час виникнення спірних правовідносин діяв особливий період, який триває й до теперішнього часу, й відповідач з часу укладення вказаних договорів має право на зазначену пільгу та нарахування відсотків за користування позикою й кредитом є неправомірним.
Отже, у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування позикою та кредитом слід відмовити.
Таким чином, рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення, - про стягнення зі ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за договором позики №5203222 від 19 лютого 2023 року у розмірі 7000 грн., заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №08048-02/2023 від 5 лютого 2023 року у розмірі 5800 грн., а також заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №24705-12/2022 у розмірі 5000 грн.
Оскільки позовні вимоги задоволено частково ( на 18,81 %), на користь позивача підлягає стягненню 569 грн. 57 коп. судового збору ( 3028 грн. х 18,81 %). 

Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Зачепіло Зоряни Ярославівни, задовольнити.
Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 3 травня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов задовольнити частково.
Стягнути із  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість договором позики №5203222 від 19 лютого 2023 року у розмірі 7000 грн., заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №08048-02/2023 від 5 лютого 2023 року у розмірі 5800 грн., а також заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №24705-12/2022 у розмірі 5000 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» 569 грн. 57 коп. судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: