Дата документу  Справа № 336/928/25 

запорізький апеляційний суд

Провадження №33/807/514/25	Головуючий у 1-й інстанції Боєв Є.С.	
Єдиний унікальний №336/928/25	Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.	
Категорія – ч.2 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 квітня 2025 року                                                м.Запоріжжя
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Кириченко Вікторії Леонідівни на постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 28 лютого 2025 року, якою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає у АДРЕСА_1 ),
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП, 
ВСТАНОВИВ
Згідно з постановою суду, 08.01.2025 року о 11 год. 45 хв. по вул.Автострадній, 161 у м.Запоріжжі водій ОСОБА_1 , будучи особою, яка протягом року піддавалася передбаченому ст.130 КУпАП адміністративному стягненню, керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz C 220» н.з. НОМЕР_1 , відмовився від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.
Крім того, 08.01.2025 року о 11 год. 45 хв. по вул.Автострадній, 161 у м.Запоріжжі водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz C 220» н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортними засобами. Дане адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вчинив повторно після того, як протягом року 31.07.2024 року постановою уповноваженої особи серія ЕНА №2719497 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.1 «а» Правил дорожнього руху України.
ОСОБА_1 визнано винним за ч.2 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 34 000 гривень.
Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.
В апеляційній скарзі захисник Кириченко В.Л. просила скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Свої вимоги мотивувала тим, що оскаржувана постанова суду є незаконною та необґрунтованою. Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і його захисника.
Апелянт не погоджується із твердженнями суду першої інстанції про те, що працівником поліції виявлено у водія саме ознаки наркотичного сп`яніння та про законність вимоги уповноваженої особи пройти огляд на стан сп`яніння. Вказує, що ОСОБА_1 має низку підтверджених захворювань, які ззовні можуть помилково сприйматися як ознаки сп`яніння. 
Поведінка водія під час зупинки транспортного засобу відповідала обстановці. ОСОБА_1 повідомляв поліцейського, що він не перебуває в стані наркотичного сп`яніння. 08.01.2025 року ОСОБА_1 пройдено ряд медичних оглядів, жодних зауважень щодо його поведінки або стану сп`яніння лікарські документи не містять.
Матеріали провадження не містять належно зафіксованої відмови водія від огляду на стан сп`яніння.
Свідки до розгляду справи поліцейським не залучались, надані докази про наявність у водія хвороб вказаною уповноваженою особою по суті не досліджено, розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП проведено формально та без повного з`ясування всіх обставин справи.
Крім того, зібрані докази на підтвердження наявності в діях водія події і складу передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП є неналежними, адже з їх змісту неможливо однозначно встановити винність конкретної особи. Покладену в основу кваліфікації дій водія згідно вказаної частини статті КУпАП за ознакою повторності постанову уповноваженої особи серії ЕНА №2719497 від 31.07.2024 року за ч.2 ст.126 КУпАП оформлено відносно іншої особи. На переконання захисника, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП адміністративного правопорушення поза розумним сумнівом не доведено.
У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 і його захисник Кириченко В.Л. не з`явились. Про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги їх було повідомлено у відповідності до Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2023 року за №28, через додаток «Viber». 
До початку апеляційного розгляду від захисника Кириченко В.Л. надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без її участі та без участі ОСОБА_1 . Згідно із ч.6 ст.294 КУпАП неявка вищезазначених осіб до суду не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за їх відсутності в судовому засіданні.
Перевіривши матеріали справи, наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Як вбачається з наданих матеріалів ОСОБА_1 та його захисник Кириченко В.Л. дійсно не були присутні в судовому засіданні під час розгляду справи судом першої інстанції.
Між тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що в подальшому ОСОБА_1 через захисника реалізовано право на апеляційне оскарження судового рішення. Також захисникові було поновлено строк на апеляційне оскарження постанови.
Під час апеляційного перегляду ОСОБА_1 не був обмежений у передбачених ст.268 КУпАП правах, в тому числі і в правах бути присутнім при апеляційному розгляді скарги, заявляти клопотання та подавати докази.
Проте ОСОБА_1 та його захисник Кириченко В.Л., будучи повідомленими завчасно та належним чином, в судове засідання апеляційного суду не з`явились. ОСОБА_1 зазначеними вище правами не скористався, жодних нових доказів, які були невідомі суду першої інстанції та могли б істотно вплинути на суть прийнятого рішення, апеляційному суду не надав. Клопотань про дослідження нових доказів не заявлялось. Тому передбачені ст.268 КУпАП права особи, на переконання апеляційного суду, не порушено.
Крім того, чинним законодавством не передбачено необхідності обов`язкового скасування постанови суду першої інстанції у зв`язку з розглядом справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, або захисника.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу передбачених ч.2 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП адміністративних правопорушень засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконано вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП, повно та всебічно розглянуто обставини справи, дотримано вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.
Рішення суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбачених ч.2 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП адміністративних правопорушень відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується відомостями, які зазначені у
- протоколах про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №215595 та ЕПР1 №215627 від 08.01.2025 року за ч.2 ст.130 та ч.5 ст.126 КУпАП відповідно за порушення вимог п.2.5 ПДР водієм ОСОБА_1 , на якого протягом року вже було накладено передбачене ст.130 КУпАП адміністративне стягнення, а також за повторне протягом року порушення вимог п.2.1 «а» ПДР; підписи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у протоколах наявні; 
- направленні водія транспортного засобу ОСОБА_1 на огляд до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану сп`яніння від 08.01.2025 року, у якому зазначено виявлені у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння та відомості про відмову водія від проходження такого огляду;
- довідці щодо повторності вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ст.130 КУпАП; 
- постанові Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 12.11.2024 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (справа №199/9070/24);
- довідці щодо повторності вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ст.126 КУпАП та відсутності у ОСОБА_1 посвідчення подія; 
- постанові уповноваженої особи Відділення поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2719497 від 31.07.2024 року, відповідно до якої водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не маючи права керування таким транспортним засобом;
- долученим до матеріалів справи відеозаписом.
Об`єктивна сторона поставлених у провину ОСОБА_1 адміністративних правопорушень проявляється у повторному протягом року керуванні транспортним засобом особою, яка не має права керування транспортними засобами, а також у відмові особи, яка керує транспортним засобом, та протягом року піддавалася передбаченому ст.130 КУпАП адміністративному стягненню, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Що стосується заперечень захисника проти висновку судді районного суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу і події передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення, апеляційний суд виходить з такого.
З матеріалів справи встановлено, що водій ОСОБА_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, будучи особою, яка протягом року піддавалась передбаченому ст.130 КУпАП адміністративному стягненню.
Апеляційний суд зауважує, що судове рішення, яке стало підставою для встановлення ознаки повторності за ст.130 КУпАП у даному провадженні, набрало законної сили та у встановленому законом порядку ніким не оскаржено не було.
Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС/МОЗ №1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому "Інструкція"). 
За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння.
Відповідно до п.2 Розділу I Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаки наркотичного сп`яніння, які стали підставою для вимоги про проходження ОСОБА_1 огляду на стан наркотичного сп`яніння викладено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №215595 від 08.01.2025 року та у доданих до нього документах.
Апеляційний суд зауважує, що відповідно до п.2.5 ПДР проведення огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського є обов`язком водія, при цьому жоден із нормативних документів не дає водієві або його захисникові права оспорювати таку вимогу поліцейського, незалежно від наявності/відсутності у водія різного роду медичних захворювань, на які посилається апелянт.
Суд апеляційної інстанції зважає на те, що вимога працівника поліції про необхідність проходження водієм огляду на стан наркотичного сп`яніння була чіткою і зрозумілою для сприйняття, а відмова ОСОБА_1 , всупереч протилежним доводам апеляційної скарги, була такою, яка не ставила під сумнів факт відмови.
Зокрема, змістом наявного в матеріалах провадження відеозапису об`єктивно зафіксовано, що водієві ОСОБА_1 внаслідок виявлення у нього ознак наркотичного сп`яніння уповноваженою особою неодноразово було запропоновано пройти відповідний огляд у закладі охорони здоров`я та роз`яснено, що після проходження вказаного огляду водія буде доставлено на місце зупинки транспортного засобу. Проконсультувавшись із адвокатом у телефонному режимі, ОСОБА_1 на чергову законну вимогу працівника поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі зазначив: «Я не готовий, звичайно. Я на принцип піду» (БК475313, часові позначення 08/01/2025 11:57:23; 12:01:00). 
На підтримку своєї принципової позиції водій додатково зазначив, що він не буде нікуди їхати із працівниками поліції. В результаті чого, уповноваженою особою було оголошено ОСОБА_1 наслідки його відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, водієві роз`яснено його права та складено відповідний протокол про адміністративне правопорушення (БК475313, часове позначення 08/01/2025 12:02:00).
Таким чином, водій ОСОБА_1 , будучи особою, яка протягом року піддавалася передбаченому ст.130 КУпАП адміністративному стягненню, відмовляючись від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, тим самим вчинив передбачене ч.2 ст.130 КУпАП адміністративне правопорушення. 
До аргументів захисника про відсутність свідків під час розгляду поліцейським справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а також про те, що уповноваженою особою не було досліджено надані водієм на місці зупинки транспортного засобу докази, апеляційний суд ставиться критично.
Положеннями п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року, прямо передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Апеляційний суд зауважує, що фіксування працівниками поліції за допомогою нагрудних боді-камер факту відмови водія ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння повністю узгоджується із вказаними вище вимогами підзаконного акта.
Відтак, присутність двох свідків за таких обставин була непотрібна, оскільки їх залучення необхідно лише в разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису.
Більш того, справи про передбачені ч.5 ст.126, ст.130 КУпАП адміністративні правопорушення з огляду на положення ст.221 КУпАП розглядаються суддями районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів. Уповноважені особи органів Національної поліції відповідно до абз.1 п.1 ч.1 ст.255 КУпАП мають право складати протокол про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, за ч.5 ст.126, ст.130 КУпАП, проте вони не вправі перебирати на себе функції суду за вказаних обставин. Тобто не наділені правом ані здійснювати розгляд справ даних категорій по суті, ані досліджувати надані водієм докази, на що помилково посилався апелянт.
Переконливих аргументів на спростування твердження суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 , з-поміж іншого, складу і події передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП адміністративного правопорушення апеляційна скарга не містить, враховуючи наступне.
Факт керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом за викладених у протоколах обставин ніким не оспорюється.
Постанова уповноваженої особи за ч.2 ст.126 КУпАП відносно ОСОБА_1 від 31.07.2024 року, що стала підставою для встановлення ознаки повторності за ст.126 КУпАП у даному провадженні, скарги є не скасованою. Відомостей про її оскарження у встановленому законом порядку апеляційному суду не надано.
Аргументи захисника, що стосуються притягнення абсолютно іншої особи до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП згідно вказаної постанови суб`єкта владних повноважень, суд апеляційної інстанції вважає непереконливими з огляду на наступне.
Вказані доводи були предметом перевірки районного суду, який встановив, що відповідно до змісту даної постанови за вчинення передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП адміністративного правопорушення було притягнуто ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за керування 31.07.2024 року транспортним засобом «Mercedes-Benz C 220» н.з. НОМЕР_1 .
Так, районний суд дійшов обґрунтованого висновку, що зазначені захисником розбіжності є опискою, при цьому правомірно зауважив те, що за обставинами подій 31.07.2024 року та 08.01.2025 року співпадає модель транспортного засобу та його номерний знак, дата народження водія, по батькові особи є доволі рідкісним на території України; а також вказав, що відповідно до постанови від 31.07.2024 року особу водія було встановлено за військовим квитком. Тому відомості вказаної постанови були враховані судом як належний та допустимий доказ на підтвердження повторності вчинення ОСОБА_1 передбаченого ст.126 КУпАП адміністративного правопорушення.
Апеляційний суд погоджується з таким твердженням районного суду та зважає на те, що відомості написання прізвища та по батькові особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у постанові від 31.07.2024 року, є очевидною технічною опискою. 
До того ж вказане рішення суб`єкта владних повноважень у графі «6. Суть адміністративного правопорушення» містить коректне написання прізвища та імені особи, яка вчинила адміністративне правопорушення - « ОСОБА_3 ». Також у графі «4. Назва серія та номер документа, що посвідчує особу» вказано дані про військовий квиток, відповідно до якого працівниками поліції було встановлено особу водія (Т.2, а.п.4). Серія, номер та дата видачі вказаного документа співпадає із аналогічними реквізитами військового квитка ОСОБА_1 , копію якого долучено захисником до клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП (Т.1 а.п.32).
Відтак, доводи захисника в цій частині відхиляються апеляційним судом.
У контексті наведених обставин не можна визнати переконливими й виправданими, а отже й достатніми, доводи апеляційної скарги про скасування судового рішення на зазначених у ній підставах.
Відтак, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому у апеляційного суду відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахування всіх фактичних обставин справи.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть безумовне скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд 
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу захисника Кириченко Вікторії Леонідівни залишити без задоволення.
Постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 28 лютого 2025 року в цій справі щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

       Суддя                                                                 О.С. Гончар