ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1382/25 Справа № 182/3511/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Борисова Н. А. Суддя у 2-й інстанції - Стародуб О. Г.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

03 червня 2025 року                                                         Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Стародуб О.Г., при секретарі Кулініч Ю.А., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Гуцала П.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника Гуцала П.С. на постанову судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та призначене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,-

ВСТАНОВИВ:
Згідно постанови,  02.04.2024 року о 16.55 год. в м. Нікополь по вул. Електрометалургів, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-217030 д.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, бліде обличчя, сухі губи та на вимогу поліцейського відмовився від проходження медичного огляду для встановлення ступеня наркотичного сп`яніння в Томаківській ЦРЛ. Від керування транспортним засобом відсторонений. Факт відмови від проходження медичного огляду зафіксовано на нагрудний відео реєстратор №797924 та 799322. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України.
В апеляційній скарзі захисник Гуцало П.С. просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вважає, що судом не в повній мірі з`ясовано всі обставини справи та надано невірну оцінку наявним у ній доказам. Зазначає, що матеріали справи не містять доказів, які б поза розумним сумнівом доводили вину ОСОБА_1 . Сам ОСОБА_1 винним себе не визнає, не погоджується з протоколом та постановою судді та вважає, що поліцейськими суттєво викривлені фактичні обставини. Зауважує, що судом не витребувано повний відеозапис події, а також доказів на підтвердження наявності відповідного рівня знань та навичок у інспекторів для визначення у осіб ознак наркотичного сп`яніння. Звертає увагу, що найближчий заклад охорони здоров`я знаходиться у м. Покров, де ОСОБА_1 був згоден пройти огляд, а не у смт. Томаківка, де останньому було запропоновано пройти огляд. Вказує на відсутність доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також реального часу такого керування. Наголошує, що долучений до матеріалів справи відеозапис не містить фіксації всіх подій. Зазначає про відсутність доказів на підтвердження огляду ОСОБА_1 працівниками поліції для виявлення ознак наркотичного сп`яніння. Крім того, зазначає про нероз`яснення ОСОБА_1 прав, передбачених нормами КУпАП та Конституції України.
Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення  ОСОБА_1  та його захисника,вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції правильно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Відповідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Вказаних вимог чинного законодавства ОСОБА_1 не виконав, що й призвело до вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 підтверджується наступними доказами.
Протоколом серії ААД № 674272 від 02.04.2024 року, згідно якого 02.04.2024 року о 16.55 год. в м. Нікополь по вул. Електрометалургів, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-217030 д.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло, бліде обличчя, сухі губи) та на вимогу поліцейського відмовився від проходження медичного огляду для встановлення ступеня наркотичного сп`яніння в Томаківській ЦРЛ, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 580977 від 02.04.2024 року, згідно якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122, ч. 5 ст. 121, ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн.
Відеозаписом до протоколу, на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі.
Рапортом працівника поліції, згідно якого 02.04.2024 року, під час несення служби, біля 16:50 год. в м. Нікополь по вул. Електрометалургів, 310 біля ПАТ НЗФ було зупинено автомобіль ВАЗ-217030 д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , у якого під час складання постанови було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей не реагують на світло, бліде обличчя, сухі губи та підвищена жвавість. Останньому було запропоновано пройти огляд для встановлення ступеню сп`яніння в Томаківськвй ЦРЛ, на що ОСОБА_1 відмовився. Даний факт зафіксовано на нагрудний відео реєстратор № 797924 та № 799322. На ОСОБА_1 складено протокол за ч. 1 ст. 130 ЕКпАП та відсторонено від керування транспортним засобом.
Проаналізувавши докази по справі, вважаю, що в діях ОСОБА_1 міститься склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року (далі – Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі – Інструкція).
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. 
Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно з п. 12 розділу II Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції (тобто ознаками наркотичного сп`яніння), поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Відповідно до п. 7 Порядку саме поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.
Тобто, у разі виявлення поліцейським ознак наркотичного сп`яніння у водія транспортного засобу, він повинен прийняти відповідні заходи для того, щоб провести медичний огляд водія на стан сп`яніння та пересвідчитись в тому, що водій не перебуває у стані сп`яніння та може продовжити керувати транспортним засобом, оскільки керування транспортним засобом водієм, який перебуває у стані наркотичного сп`яніння є правопорушенням, яке може привести до особливо тяжких наслідків та повинне бути негайно припинене.
Вищезазначений порядок працівниками поліції дотриманий.
Аналіз статей 130 та 266 КУпАП в їх взаємозв`язку свідчить про те, що відповідальність за відмову від проходження огляду настає у випадку відмови від любого запропонованого (в разі підстав) огляду, а недійсним є безпосередньо огляд, проведений з порушенням його порядку проведення. 
Враховуючи, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, вважаю, що вимоги інструкції жодним чином не порушені та дії працівників поліції жодним чином не суперечать вимогам вищевказаної Інструкції, яка передбачає порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Апеляційний суд зазначає, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`яніння щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінням у встановленому законом порядку.
В розумінні ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є не доказом, а джерелом доказів, тобто фактичних даних, наоснові яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, в розумінні, є доказом у справі про адміністративне правопорушення. З огляду на справу, що розглядається, у протоколі містяться фактичні дані про час та місце вчинення правопорушення, особу правопорушника, про застосування технічних засобів для виявлення правопорушення. Тому протокол про адміністративне правопорушення є допустимим та належним джерелом доказів. А висновок про наявність складу правопорушення в діях особи відносно якої складено протокол, дійсно є уявленням особи, що склала протокол, про наявність правопорушення, яке в суді повинно бути підтверджено відповідними доказами.
Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі і самому протоколу про адміністративне правопорушення, здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності. 
Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.
В обґрунтування оскарженої постанови, суд першої інстанції поклав не лише протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , а в сукупності з іншими доказами у справі, надав їм належну та повну оцінку, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).
Протокол про адміністративне правопорушення у справі складений з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, а викладені в ньому відомості відповідають фактичним обставинам справи, які були встановлені належними, допустимими та достатніми доказами, тому підстави для визнання протоколу недопустимим доказом у суду відсутні. 
З долученого до протоколу відеозапису вбачається, що під час спілкування працівників з ОСОБА_1 та оформлення стосовно останнього матеріалів з приводу порушення п. 14.6 «в», ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд для визначення ступеню наркотичного сп`яніння, від проходження якого останній категорично відмовився. Під час подальшого спілкування ОСОБА_1 неодноразово підтвердив свою відмову від проходження огляду, сказав складати протокол та писати, що він перебуває в стані наркотичного сп`яніння, а також згодом підтвердив вживання наркотичних речовин (курив траву) 2-3-4 дні тому.
Долучений до матеріалів справи відеозапис надає можливість об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Апеляційний суд зазначає, що для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне, тому доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис не містить фіксації всіх подій не можуть бути взяті до уваги.
Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів на підтвердження факту керування та реального часу такого керування спростовуються матеріалами справи.
       Щодо тверджень в апеляційній скарзі про необхідність присутності двох свідків під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, то апеляційний суд зазначає, що присутність таких є необхідною у разі, якщо немає можливості застосування технічних засобів відеозапису, на що вказує ст. 266 КУпАП. Однак така можливість була реалізована працівниками поліції, оскільки під час складання протоколу застосовувались технічні засоби відеозапису. Матеріали вказаного відеозапису долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.
Доводи захисника про те, що працівники поліції не проводили огляд  ОСОБА_1  для виявлення ознак наркотичного сп`яніння на увагу не заслуговують, оскільки виявлення таких ознак працівниками поліції відбувається за їх оцінкою під час спілкування з водієм та в подальшому може слугувати підставою для пропонування пройти відповідний огляд, вже під час якого саме фахівець в галузі медицини встановлює підтверджені зазначені працівниками поліції ознаки чи ні. 
У апеляційного суду не викликає сумніву кваліфікація та професіональні якості працівників поліції, тому доводи про не витребування доказів на підтвердження наявності відповідного рівня знань та навичок у інспекторів для визначення у осіб ознак наркотичного сп`яніння також не заслуговують на увагу.
Доводи апеляційної скарги про те, що найближчим медичним закладом у м. Покров, де ОСОБА_1 був згоден пройти огляд, а не у смт. Томаківка, де останньому було запропоновано пройти огляд, також не можуть бути взяті до уваги, оскільки працівниками поліції була висунута вимога ОСОБА_1 про проходження медичного огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1 ствердно відмовився від проходження огляду і заперечення стосовно проходження огляду в с. Томаківці він вислови вже після оголошення йому протоколу та повідомив, що одразу самостійно поїде до огляду в м. Покров. 
Доводи про нероз`яснення ОСОБА_1 прав, передбачених нормами КУпАП та Конституції України спростовуються його власноручним підписом у протоколі.
Також суд вважає безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню клопотання захисника про закриття справи у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП. 
Так, відповідно до ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених с. 130 КУпАП, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення. Як вбачається з матеріалів справи, правопорушення вчинено 02.04.2024 року, а справа розглянута судом 21.03.2025 року, тобто в межах строку, передбаченого ст. 38 КУпАП. 
Отже, оцінюючи кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, апеляційний суд вважає їх належним, допустимим та достовірним, а їх сукупність є достатньою щодо доведеності поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Таким чином, переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли б вплинути на правильність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які б спростовували висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.
Вид і розмір адміністративного стягнення суддею визначені відповідно до вимог ст. 33 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника Гуцала П.С. залишити без задоволення.
Постанову судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2025 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя