ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/15496/23                                                      Суддя (судді) першої інстанції: Колеснікова І.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  07 травня 2025 року                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді                                                            Коротких А.Ю.,
суддів                                                                                Сорочка Є.О.,
                                                                                          Чаку Є.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В :
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2024 року відкрито провадження по даній справі.
Станом на 30 грудня 2024 року справа № 320/15496/23 до Шостого апеляційного адміністративного суду з суду першої інстанції не надходила.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 грудня 2024 року визначено новий склад колегії суддів, а саме: головуючий суддя - Коротких А.Ю., судді - Сорочко Є.О., Чаку Є.В.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Згідно зі ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, сержанта ОСОБА_1 , військовослужбовця у розпорядженні командира ВЧ НОМЕР_2 , звільненого наказом командира ВЧ НОМЕР_2 від 07.04.2023 року №41-РС у відставку за підпунктом "б" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" слід вважати таким, що справи та посаду здав. З 20.04.2023 року позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. 
Відповідачем протиправно не здійснено виплату позивачу всіх належних йому сум грошового забезпечення при звільненні з військової служби. 
Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення повного розрахунку по виплаті грошового забезпечення при звільненні, звернувся до суду із даним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені  Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»  (далі - Закон № 2011-ХІІ).
Відповідно до  статті першої Закону № 2011-ХІІ  соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно із частиною другою  статті 1-2 Закону № 2011-ХІІ  у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені  законом  пільги, гарантії та компенсації.
Відповідно до абзацу першого пункту першого  статті 9 Закону № 2011-ХІІ  держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Частина друга цієї ж статті передбачає, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Згідно з частиною другою  статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»  закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Абзацом третім пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого  Указом Президента України № 1153/2008 від 10 грудня 2008 року  (далі - Положення) передбачено, що особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
Аналіз викладених правових норм дає підстави дійти висновку, що звільнений з військової служби військовослужбовець на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечений матеріальним і грошовим забезпеченням. Тобто, у випадку звільнення військовослужбовця з військової служби з ним має бути проведено повний розрахунок за всіма видами належного йому на день звільнення продовольчого, речового та грошового забезпечення.
Судом першої інстанції встановлено, що з наданої позивачем виписки з банку, вбачається, що відповідачем останньою виплаченою позивачу сумою є нарахована заробітна плата, яка надійшла на рахунок позивача 14.04.2023 року.
Доказів проведення інших виплат грошового забезпечення, вказаних у наказі №110 від 20.04.2023 року, відповідачем не надано.
Частиною 2  статті 74 КАС України  установлено, що обставини справи, які за  законом  мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого покладено обов`язок доказування, не надано доказів виплати позивачу належного йому на день звільнення грошового зобов`язання, у зв`язку із чим позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо непроведення повного розрахунку по виплаті грошового забезпечення при звільненні позивача на день виключення його із списків частини НОМЕР_1 (20.04.2023 року) та зобов`язання відповідача здійснити виплату позивачу грошового забезпечення у відповідності до змісту Наказу №110 від 20 квітня 2023 року про звільнення позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що правомірно було задоволені судом першої інстанції.
Проте, позовні вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача його середнє грошове забезпечення, в розмірі 1 550,62 гривень в день або 46 518,82 гривень в місяць, вирахуване у відповідності до положень  постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08 лютого 1995 року № 100, несвоєчасний розрахунок за увесь час затримки цього розрахунку, а саме - в період з 20.04.2023 року доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого  постановою КМУ від 15.01.2004 року №44,  є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню.  
Судом першої інстанції правильно зауважено, що право позивача на компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, виникає у нього при виплаті відповідних сум грошового забезпечення, тобто вже після набрання судовим рішенням цій справі законної сили, а тому у цій частині права позивача на теперішній час не порушені, а позовні вимоги розраховані на захист від майбутніх порушень, внаслідок чого не можуть бути задоволені.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2024 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя:                                                                      Коротких А.Ю.

Судді:                                                                                          Сорочко Є.О.

                                                                                                    Чаку Є.В.