ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2025 року                                                    м. Дніпро         Справа №  908/1774/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді  Чередка А.Є. (доповідач)      
суддів: Мороза В.Ф., Верхогляд Т.А.,
при секретарі судового засідання: Ліпинському М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “Електрометалургійний завод “Дніпроспецсталь” ім.  А.М. Кузьміна”

на рішення Господарського суду Запорізької області (суддя Дроздова С.С.) від 12.09.2024  р. у справі №  908/1774/24

за позовом Фізичної особи-підприємця Арабаджі Василя Костянтиновича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
до Приватного акціонерного товариства “Електрометалургійний завод “Дніпроспецсталь” ім.  А.М. Кузьміна” (вул. Північне шосе, буд. 81, м. Запоріжжя, 69005, ідентифікаційний код юридичної особи 00186536)
про стягнення 387  233 грн 69 коп., -       
                                                                    ВСТАНОВИВ:

У червні 2024  р. Фізична особа-підприємець Арабаджі Василь Костянтинович звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою про стягнення з Приватного акціонерного товариства “Електрометалургійний завод “Дніпроспецсталь” ім.  А.М. Кузьміна” 339  000 грн 00 коп. основного боргу, 6  229 грн 83 коп. інфляційних витрат, 38  078 грн 49 коп. пені, 3  925 грн 37 коп. 3 % річних.
Позов мотивований неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за Договором від 12.05.2022 № 15220070.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 12.09.2024  р. у справі №  908/1774/24:
-          позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Арабаджі Василя Костянтиновича до Приватного акціонерного товариства Електрометалургійний завод “Дніпроспецсталь” ім.  А.М. Кузьміна” задоволено частково;
-          стягнуто з Приватного акціонерного товариства Електрометалургійний завод “Дніпроспецсталь” ім.  А.М. Кузьміна” на користь Фізичної особи-підприємця Арабаджі Василя Костянтиновича 339  000 грн 00 коп. основного боргу, 34  162 грн 38 коп. пені, 3  914 грн 28 коп. 3 % річних, 6  229 грн 83 коп. інфляційних витрат, 5  749 грн 60 коп. судового збору, 16  827 грн 59 коп. витрат на професійну правничу допомогу;
-          в іншій частині позову відмовлено.
Не погодившись з цим рішенням господарського суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Приватне акціонерне товариство Електрометалургійний завод “Дніпроспецсталь” ім.  А.М. Кузьміна”, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 12.09.2024  р. у справі №  908/1774/24 в частині стягнення 16  827,59 грн витрат на професійну правничу допомогу та прийняти в цій частині нове рішення, яким зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, до суми 2  000,00 грн.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт, зокрема зазначає, що на його думку розмір заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критерію розумності їхнього розміру і співмірності зі складністю справи, а саме:
-          усі документи адвокату були надані позивачем, адвокатом не було здійснено додаткових дій, у т.ч. адвокатського запиту, щодо розшуку будь-яких доказів та інших матеріалів, а також інших додаткових дій для забезпечення позовних вимог;
-          складання претензії, яка складається з 6 невеликих абзаців на 1 аркуш не може розцінюватись 4  000,00 грн;
-          позовна заява складалась із розрахунків санкцій та викладення обставин справи, що не може розцінюватись 4  000,00 грн;
-          заперечення на відзив виходячи із їх складності не можуть розцінюватись 4  000,00 грн.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.11.2024  р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства Електрометалургійний завод “Дніпроспецсталь” ім.  А.М. Кузьміна” на рішення Господарського суду Запорізької області від 12.09.2024  р. у справі №  908/1774/24, розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 25.03.2025  р.
Представник апелянта в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсягу та просив її задовольнити.
Фізична особа-підприємець Арабаджі Василь Костянтинович не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу та правом участі у судовому засіданні, не забезпечив явку в судове засідання свого повноважного представника, про час та місце судового засідання був повідомлено апеляційним судом належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Враховуючи приписи ст. 202 ГПК України, а також те, що явка представників учасників справи в судове засідання апеляційним судом не визнавалася обов`язковою, а неявка представників сторін не перешкоджає апеляційному перегляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу по суті за відсутності представника відповідача.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 12.05.2022 між Фізичною особою-підприємцем Арабаджі Василем Костянтиновичем (далі Виконавець, або Контрагент та Приватним акціонерним товариством “Електрометалургійний завод “Дніпроспецсталь” ім. А.М. Кузьміна” (далі Замовник) укладено договір № 15220070.
Відповідно до п. 1.1 Договору в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Виконавець зобов`язується протягом визначеного в Договорі строку щомісяця надавати Замовнику наступні послуги (надалі “послуги”:
- консультування з питань інформатизації та інші види послуг у сфері інформаційних технологій і комп`ютерних систем.
- технічний супровід систем в відео спостереження та систем контролю та управління доступом (установлення та монтаж-демонтаж устаткування), а Замовник в свою чергу зобов`язується прийняти та оплачувані такі послуги.
Згідно п. 1.2 Договору детальна інформація щодо послу, які надаються за цим Договором, міститься у Переліку виконуваних робіт (Додаток № 1 до Договору).
Відповідно до п.п 2.5.1 п. 2.5 Договору Виконавець зобов`язується надавати Замовнику визначені цим Договором послуги не пізніше 20 календарних днів з початку місяць. У випадку виходу з ладу устаткування строк виконання послуг вказується у завданні.
Виконавець зобов`язується взяти на себе відповідальність за безпечне проведення робіт, якість виконаних робіт та їх відповідність чинному законодавству України (п. 2.5.2 Договору).
Згідно пп. 2.3.1 п. 2.3 Договору Замовник зобов`язується  прийняти від Виконавця результати надання послуг шляхом підписання актів здачі-прийняття виконаних робіт та оплатити роботи та товари (матеріали та устаткування) згідно з умовами цього Договору.
Відповідно до пп. 2.4.3 п. 2.4 Договору Виконавець має право своєчасно отримувати оплату в розмірах та строки, передбачені Договором.
Згідно п. 5.1 Договору приймання виконаних робіт здійснюється згідно з актом здачі-прийняття виконаних робіт.
Відповідно до п. 5.5 Договору  Замовник зобов`язаний підписати акт здачі-прийняття виконаних робіт протягом 7 календарних днів в разі відсутності претензій в якості та обсягу, або надати обґрунтовану відмову.
У період часу з 01.09.2023 по 31.01.2024 позивач виконав умови Договору у повному обсягу, що підтверджується актами здачі-приймання виконаних робот від 30.09.2023, 31.10.2023, 30.11.2023, 31.12.2023, 31.01.2024, передбачених розділом 5 Договору, сума грошового зобов`язання Замовника за роботи, виконані у періоди з 01 по 30 вересня 2023 р, з 01 по 31 жовтня 2023р., з 01 по 30 листопада 2023р., з 01 по 31 грудня 2023р., з 01 по 31 січня 2024р. по Договору складає 339 000 грн 00 коп.
Акти виконаних робіт за періоди вересень, жовтень, листопад 2024 року були підписані безпосередньо заступником Голови Правління з питань економічної безпеки Катеруша А.А., а акти за період грудень 2023 року та січень 2024 року вважаються підписаними на підставі п. 5.5 Договору, згідно якого Замовник зобов`язаний підписати акт здачі-прийняття виконаних робіт протягом 7 календарних днів в разі відсутності претензій до якості та обсягу робіт, або надати обґрунтовану відмову.
У разі відсутності обґрунтованих відмов від підписання акту з боку Замовника протягом більш ніж 7 календарних днів, такий акт вважається підписаний обома Сторонами, а датою підписання с дата отримання Замовником акту здачі-прийняття виконаних робіт.
Акти здачі-прийняття виконаних робіт за грудень 2023 року та січень 2024 року були отримані відповідачем 11.04.2024, підписані не були, будь-який обґрунтованих відмов щодо підписання актів позивачу не надходило, у зв`язку з чим датою підписання актів за грудень 2023 року та січень 2024 року вважається 11.04.2024.
Дата отримання відповідачем відправлення з вказаними Актами підтверджено АТ “Укрпошта” на сайті Укрпошта.
Отже, відповідач був зобов`язаний здійснити оплату по Договору: по Акту здачі-приймання виконаних робот від 30.09.2023 у розмірі 67  800 грн 00 коп. до 21.10.2023 (включно), станом на 13.06.2024 прострочка грошового зобов`язання складає 236 днів; по Акту здачі-приймання  виконаних робот від 31.10.2023 у розмірі 67  800 грн 00 коп. до 20.11.2023 (включно), станом на 13.06.2024 року прострочка грошового зобов`язання складає 209 днів; по Акту здачі-приймання виконаних робот від 30.11.2023 у розмірі 67  800 грн 00 коп. до 20.12.2023 (включно), станом на 13.06.2024 року прострочка грошового зобов`язання складає 176 днів; по Акту здачі-приймання виконаних робот від 31.12.2023 у розмірі 67  800 грн 00 коп. до 30.04.2023 (включно), станом на 13.06.2024 прострочка грошового зобов`язання складає 44 дні; по Акту здачі-приймання виконаних робот від 31.01.2024 у розмірі 67  800 грн 00 коп. до 30.04.2023 (включно), станом па 13.06.2024 прострочка грошового зобов`язання складає 44 дні.
Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином та в повному обсязі не виконав та порушив умови договору в частині розрахунків.
Таким чином, з причини не бажання відповідача добровільно здійснити розрахунок за поставлений товар по договору, Фізична особа-підприємець Арабаджі Василь Костянтинович звернувся до Господарського суду Запорізької області із позовною заявою для захисту свого порушеного права.
Вирішуючи спір суд першої інстанції дійшов висновку, що позовна вимога щодо стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 339  000 грн 00 коп. за договором №  15220070 від 12.05.2022 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Окрім суми основного боргу, за порушення відповідачем грошового зобов`язання позивач нарахував та заявив вимоги про стягнення з відповідача 6  229 грн 83 коп. інфляційних витрат, 3  925 грн 37 коп. 3 % річних, 38  078 грн 49 коп. пені, розглядаючи які місцевий господарський суд дійшов висновку про часткове їх задоволення у таких розмірах: 34  162 грн 38 коп. пені, 3  914 грн 28 коп. 3 % річних, 6  229 грн 83 коп. інфляційних витрат.
Судова колегія відзначає, що рішення суду першої інстанції в частині часткового задоволення позовних вимог про стягнення суми основного боргу, пені, 3 % річних та інфляційних втрат не є предметом апеляційного оскарження, отже, в силу положень ст. 269 ГПК України, оскаржуване рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряється судом апеляційної інстанції.
Водночас предметом апеляційного оскарження та, відповідно, апеляційного розгляду у цій справі є рішення місцевого господарського суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу.
Так, ухвалюючи рішення в оскаржуваній частині, місцевий господарський суд дійшов висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню у розмірі 16 827 грн 59 коп., з урахуванням наданих адвокатом послуг та часткового задоволення позовних вимог, з чим погоджується і судова колегія, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Позивач у позовній заяві зазначив, що орієнтований розрахунок судових витрат становить 5  808 грн 51 коп. сплаченого судового збору та витрат на правову допомогу в сумі 30  000 грн 00 коп.
Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що у випадку ненадання позивачем доказів, які підтверджують витрати на професійну правничу допомогу, відмовити у розподілу витрат на професійну правничу допомогу, при наданні позивачами доказів, які підтверджують витрати на професійну правничу допомогу” зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката позивачів, які підлягають розподілу між сторонами, до 2  000,00 грн.
До відповіді на відзив позивач надав суду договір про надання правової допомоги від 05.05.2024 з додатком № 1 до договору, акт здачі-прийняття виконаних робіт від 25.07.2024, платіжну інструкцію № 173 від 25.07.2024 про сплату 30  000 грн 00 коп.
Відповідно до статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частин 1, 2, 3, 4 статті 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть Сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між Сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною Стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для Сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію Сторони або публічним інтересом до справи.
Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” визначено, що адвокат – це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.
Зі змісту ст. 26 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1)  договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Відповідно до ст. 30 Закону України “Про адвокатуру і адвокатську діяльність” гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. 
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України щодо співмірності господарському суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони.
Приписами ч. 6 ст. 126 ГПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 ГПК України).
В підтвердження витрат на послуги адвоката в сумі 30  000 грн 00 коп. позивачем додано до матеріалів справи: ордер серії № 1159943 від 17.06.2024, договір про надання правової допомоги від 05.05.2024 з додатком № 1 до договору, акт здачі-прийняття виконаних робіт від 25.07.2024.
Також позивачем надано копію платіжної інструкції № 173 від 25.07.2024 про сплату 30  000 грн 00 коп., що підтверджує оплату позивачем адвокату Солнцеву П.Б. витрат на професійну правничу допомогу за договором від 05.04.2024 по справі № 908/1774/24 за позовом до Приватного акціонерного товариства “Електрометалургійний завод “Дніпроспецсталь” ім. А.М. Кузьміна”.
19.08.2024 позивач надав до канцелярії суду пояснення від 17.08.2024 б/н, відповідно до яких зазначив, що у акті виконаних робот по договору про надання правової допомоги від 25 липня 2024 року допущено механічну помилку, та замість місяця за номером 5 в даті Договору, було вказано місяць 4, у зв`язку з чим у платіжної інструкції № 173 від також вказана дата договору 05.04.2024, замість 05.05.2024.
Фактично акт виконаних робот від 25 липни 2024 року був підписаний по Договору про надання правової допомоги по Договору від 05.05.2024, оплата була здійснена по Договору по надання правової допомоги по Договору від 05.05.2024, що підтверджується найменуванням платежу у платіжній інструкції № 173 від 25 липня 2024 року: “оплата правничої допомоги адвоката Солнцева П.Б. по справі № 908/1774/24”.
У зв`язку з викладеним, позивач просить вважати вказане механічною помилкою, а оплату, здійснену згідно платіжної інструкції № 173 від 25 липня 2024 року - оплатою по Договору про надання правової допомоги від 05.05.2024.
Судом першої інстанції прийняте обґрунтування позивача щодо механічної помилки – оплата в розмірі 30  000 грн 00 коп. здійснена по договору про надання правової допомоги від 05.05.2024.
В акті здачі-прийняття виконаних робіт від 25.07.2024 по договору про надання правової дороги від 05.04.2024 зазначено наступні найменування робіт, виконаних адвокатом Солнцевим П.Б.: вивчення матеріалів справ по Договору № 15220070 від 12.05.2022 між відповідачем та позивачем та надання консультацій – 5  000 грн 00 коп., складання претензії – 4  000 грн 00 коп., складання позовної заяви – 4  000 грн., складання заперечень на відзив – 4  000 грн 00 коп.
Всього адвокатом Солнцевим П.Б. виконано робіт на суму 17  000 грн 00 коп.
Пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” визначено, що договір про надання правової допомоги – це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до приписів ст. 19 “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 ст. 129 цього Кодексу.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Відтак під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правничу допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правничу допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі “Двойних проти України” (заява №72277/01; пункт 80), від 10.12.2009 у справі “Гімайдуліна і інших проти України” (заяви №№ 30675/06, 30785/06, 32818/06, 34468/06 та 49001/06; пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі “East/West Alliance Limited” проти України” (заява №19336/04), від 26.02.2015 у справі “Баришевський проти України” (заява №71660/11; пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі “Лавентс проти Латвії” від 28.11.2002 (заява №58442/00) зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).
До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123 – 130 ГПК України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (правова позиція Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у додатковій постанові від 03.04.2024 по справі № 910/6175/23,).
Отже, у розгляді питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд повинен враховувати, що:
- не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та від 16.11.2022 у справі №922/1964/21);
- при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц);
- суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц);
- витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачена (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 23 вересня 2021 у справі № 904/1907/15).
Враховуючи вищенаведене та часткове задоволення позовних вимог, керуючись зазначеними критеріями оцінки судових витрат на професійну правничу допомогу, дослідивши наявні в матеріалах справи документи, враховуючи характер спору, виходячи з конкретних обставин справи, суд першої інстанції дійшов висновку, що розмір заявлених позивачем до розподілу витрат на професійну правничу допомогу в сумі 30  000 грн 00 коп., який зазначений у позовній заяві не відповідає критерію розумності їхнього розміру, є неспівмірним зі складністю справи і необхідним обсягом правничих послуг, оскільки відповідно до акту здачі-прийняття виконаних робіт від 25.07.2024 по договору про надання правової дороги від 05.04.2024 зазначено наступні найменування робіт, виконаних адвокатом Солнцевим П.Б.: вивчення матеріалів справ по Договору № 15220070 від 12.05.2022 між відповідачем та позивачем та надання консультацій – 5  000 грн 00 коп., складання претензії – 4  000 грн 00 коп., складання позовної заяви – 4  000 грн., складання заперечень на відзив – 4  000 грн 00 коп.
Разом адвокатом Солнцевим П.Б. виконано робіт на суму 17  000 грн 00 коп. 
Надаючи оцінку доводам апелянта, викладеним в апеляційній скарзі, судова колегія звертає увагу, що матеріалами справи підтверджено, що адвокат Солнцев П.Б. брав безпосередню участь у розгляді справи, представляючи інтереси позивача.
Вказаним адвокатом надано Акт здачі-прийняття виконаних робіт, які відповідають фактично наданим послугам.
Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат в суді, а саме представником складені та підписані наступні документи: претензія, позовна заява, заперечення на відзив.
Враховуючи категорію спору, перелік і обсяг наданих послуг, судова колегія вважає, що такі послуги є фактично наданими, а їх вартість відповідає критерію розумності, враховуючи справу, що розглянута.
З урахуванням того, що фактичне надання адвокатом Солнцевим П.Б. послуг є підтвердженим, а їх розмір є співмірним зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, підстав для зменшення розміру суми цих витрат судовою колегією не встановлено.
За таких обставин, судова колегія констатує, що місцевий господарський суд, виходячи з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, врахувавши складність справи та часткове задоволення позовних вимог, дійшов обґрунтованого висновку про покладення на відповідача витрат позивача на професійну правничу допомогу у сумі 16 827 грн 59 коп.
З урахуванням усього вищенаведеного, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції, оскаржуване рішення відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, тому підстави, передбачені ст. 277 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Запорізької області від 12.09.2024  р. у цій справі відсутні. 
З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

                                                   ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “Електрометалургійний завод “Дніпроспецсталь” ім.  А.М. Кузьміна” на рішення Господарського суду Запорізької області від 12.09.2024  р. у справі №  908/1774/24 – залишити без задоволення. 
Рішення Господарського суду Запорізької області від 12.09.2024  р. у справі №  908/1774/24 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повна постанова складена та підписана 03.04.2025 року.

Головуючий суддя                                                                                  А.Є. Чередко  

Суддя                                                                                                         В.Ф. Мороз

Суддя                                                                                                         Т.А. Верхогляд