ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 р. 	Справа № 520/16406/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2024, головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В., м. Харків, повний текст складено 22.10.24  по справі № 520/16406/24
за позовом                  ОСОБА_1  
до                 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                         
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - ГУ ПФУ в Харківській області, відповідач), в якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, що викладені у листі від 07.05.2024р. № 13957-14535/Б-03/8-2000/24;
- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію по інвалідності, на підставі прямої дії ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII від 28.01.1991, обчислену з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 квітня 2024 року - 8000 грн, і кожного наступного (відповідного) року в разі збільшення розмірів мінімальної заробітної плати на протязі року, встановленої законом на відповідний рік, а також проводити відповідні виплати без обмеження граничного (максимального) розміру пенсій, відповідно до рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.02.2022 року по адміністративній справі № 520/20415/21.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем, всупереч рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.02.2022 по справі № 520/20415/21, а також приписів статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-XII від 28.01.1991 (далі - Закон № 796-ХІІ) та пункту 9 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМУ від 23.11.2011 № 1210 (далі - Порядок № 1210), не зважаючи на підвищення розміру мінімальної заробітної плати з 01.04.2024 до показника 8000,00 грн протиправно обраховується пенсія позивача з використанням розрахункової величини 6000,00 грн, що порушує право позивача на належне пенсійне забезпечення.
Просив врахувати, що з 20.03.2024 - дня ухвалення рішення Конституційним Судом України рішення № 2-р(ІІ)/2024 припис статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 № 3668-VI (далі - Закон № 3668-VI) зі змінами, що поширює свою дію на Закон № 796-ХІІ, зі змінами, та припис першого речення частини третьої статті 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, визнано неконституційним, а відтак з 20.03.2024 стаття 67 Закону № 796-ХІІ не містить норм про обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. 
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2024 по справі № 520/16406/24 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, 5, 3 під.2 пов., м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл.,61022, код ЄДРПОУ 14099344) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не здійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2024 року у зв`язку зі зміною мінімальної заробітної плати в розмірі 8000 грн. згідно з ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2024 року у зв`язку зі зміною мінімальної заробітної плати в розмірі 8000 грн. згідно з ч.3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції в частині періоду задоволених позовних вимог та обраного судом першої інстанції способу захисту порушених прав ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права, просив суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2024 по справі № 520/16406/24 скасувати та ухвалити нове рішення, яке викласти у наступній редакції:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не здійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2024 року у зв`язку зі зміною мінімальної заробітної плати в розмірі 8000,00 грн згідно з ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2024 року у зв`язку зі зміною мінімальної заробітної плати в розмірі 8000,00 грн згідно з ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що внаслідок неповного з`ясування обставин у справі, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати (8000,00 грн) з 01.01.2024, оскільки не врахував, що зазначені зміни розміру мінімальної заробітної плати відбулись з 01.04.2024.
Відповідач, також не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2024 по справі № 520/16406/24 та прийняти нове рішення суду, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована твердженнями про відсутність в діях ГУ ПФУ в Харківській області ознак протиправності, оскільки рішення Харківського окружного адміністративного суду 16.02.2022 по справі № 520/20415/21 виконано в межах повноважень та у визначеному законом порядку, шляхом проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 у чіткій відповідності до резолютивної частини рішення. Стверджував, що перерахований розмір пенсії фактично виплачується позивачу з 01.08.2023, а загальна сума нарахованих йому коштів за період з 01.01.2018 по 31.07.2023, яка буде виплачуватись згідно з затвердженими бюджетними призначеннями, складає 311552,53 грн.
Посилаючись на приписи Порядку № 1210 в редакції постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» від 26.06.2019 № 543 (далі – Постанова № 543), наполягав, що пенсія по інвалідності має обчислюватись з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з 01 квітня 2024 року.
У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу, позивач, посилаючись на її необґрунтованість, просив у задоволенні апеляційної  скарги ГУ ПФУ в Харківській області відмовити, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2024 по справі № 520/16406/24 залишити без змін.
В обґрунтування відзиву зазначив, що відповідач свідомо не зазначає мотивів з яких ним не здійснено перерахунок пенсії позивача у зв`язку зі зміною розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня календарного року, та безпідставно наголошує на належному виконанні рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.02.2022 по справі № 520/20415/21.
Стверджував, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність рішення ГУ ПФУ в Харківській області про відмову у перерахунку пенсії позивача, у зв`язку з чим, вважав відсутніми підстави для задоволення апеляційної скарги відповідача.
Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу позивача не скористався.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з частиною четвертою статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційних скарг рішення суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга скарга ГУ ПФУ в Харківській області підлягає задоволенню у повному обсязі, а апеляційна скарга ОСОБА_1 частковому. 
Судом першої інстанції встановлено, що згідно з посвідченням серії НОМЕР_2 від 02.08.2019 позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1989 році та особою з інвалідністю 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.02.2022 по справі № 520/20415/21, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, код ЄДРПОУ 14099344) провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) державної (основної) пенсії на підставі прямої дії ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796 -XII від 28.01.1991р., відповідно до рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.10.2018 року по адміністративній справі № 2040/8023/18, з урахуванням мінімальної заробітної плати встановленої законом на 01.01.2018р. – 3723 грн., на 01.01.2019р. – 4173 грн., на 01.01.2020р. – 4723 грн., на 01.01.2021р. – 6000 грн і кожного наступного (відповідного) року в разі збільшення розмірів мінімальної заробітної плати на протязі року, встановленої законом на відповідний рік, а також проводити відповідні виплати без обмеження граничного (максимального) розміру пенсій, починаючи з 01.01.2018 року.
24.04.2024 позивач звернувся заявою до відповідача, в якій просив з 01.01.2024 здійснити перерахунок та обчислення державної (основної) пенсії позивача по інвалідності з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01.04.2024 – 8000,00 грн, відповідно до зобов`язальної частини рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.02.2022 по справі № 520/20415/21.
Листом від 26.03.2024 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії позивача відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ, з розрахунку мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01.04.2024, та в подальшому, на майбутнє, кожного наступного року в разі збільшення розмірів мінімальної заробітної плати.
Не погоджуючись з такою відмовою пенсійного органу, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності ГУ ПФУ в Харківській області щодо не здійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2024 року у зв`язку зі зміною мінімальної заробітної плати в розмірі 8000 грн згідно з частиною 3 статті 59 Закону № 796-ХІІ, суд першої інстанції виходив з наявності у позивача права на отримання пенсії, обрахованої з використанням показника мінімальної заробітної плати на рівні 8000,00 грн, встановленого приписами ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», та не надання відповідачем доказів виконання такого обов`язку, чим порушено право позивача на пенсійне забезпечення.
З огляду на вказане, суд вважав за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2024 року у зв`язку зі зміною мінімальної заробітної плати в розмірі 8000 грн згідно з частиною 3 статті 59 Закону № 796-ХІІ.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію по інвалідності, на підставі прямої дії частини 3 статті 59 Закону №796-XII, обчислену з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 квітня 2024 року - 8000 грн, суд виходив з відсутності правових підстав для здійснення перерахунку пенсії з використанням такої величини.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області перераховувати пенсію позивача кожного наступного (відповідного) року в разі збільшення розмірів мінімальної заробітної плати на протязі року, встановленої законом на відповідний рік, а також проводити відповідні виплати без обмеження граничного (максимального) розміру пенсій, відповідно до рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.02.2022 року по адміністративній справі № 520/20415/21, суд першої інстанції зазначив про їх передчасність, оскільки вважав, що права позивача в цій частині не є порушеними на теперішній час.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України (рішення підлягає перегляду в частині періоду задоволених позовних вимог та обраного судом першої інстанції способу захисту порушених прав ОСОБА_1 ), колегія суддів зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
Статтею 24 Конституції України   визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.
Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Положенням статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) унормовано, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Статтею 2 Закону № 1788-XII визначені види пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Аналогічні приписи закріплено і у статтях 9, 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов`язку (стаття 6 Закону № 1788-XII).
Статтею 15 Закону № 1788-XII визначено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом Української РСР "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.
Пунктом 13 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV встановлено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Законів України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. Порядок фінансування цих пенсій встановлюється відповідними законами.
Колегією суддів встановлено, що позивачу призначена пенсія по інвалідності відповідно до вимог статті 54 Закону № 796-XII, який спрямований на захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.
За визначенням, наведеним у статті 9 Закону № 796-XII, особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є:
1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;
2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;
3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт;
4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.
Відповідно до статті 10 Закону № 796-XII учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі, проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців*, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.
Згідно примітки "*" тут і надалі до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.
Виходячи зі змісту частини 1 статті 54 Закону № 796-XII пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.
Отже, оскільки позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) та інвалідом ІІ групи по захворюванню, що пов`язане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, то відповідно до статті 54 Закону № 796-XII він має право на пенсію по інвалідності.
Особливості призначення пенсій військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, передбачені у статті 59 Закону № 796-ХІІ.
Так, статтею 59 Закону №796-XII у редакції, чинній до 01.10.2017 було передбачено, що пенсії військовослужбовцям призначаються з їх грошового забезпечення згідно з цим Законом та іншими законодавчими актами. Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається відповідно до статті 51 цього Закону.
Військовослужбовцям пенсії по інвалідності, а членам їх сімей пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи за їх бажанням можуть призначатися на умовах і в порядку, визначених законодавством України для осіб, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків) або відповідно до статті 54 цього Закону.
Особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням цих осіб з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження.
Таким чином, частиною 3 статті 59 Закону № 796-XII, у редакції, чинній до 01.10.2017, визначено лише одну категорію осіб, які мали право на обчислення пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, а саме: особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами.
Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" статтю 59 Закону № 796-ХІІ викладено в наступній редакції: "Пенсії військовослужбовцям призначаються з їх грошового забезпечення згідно з цим Законом та іншими законодавчими актами. Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається відповідно до статті 51 цього Закону.
Військовослужбовцям пенсії по інвалідності, а членам їх сімей пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї за їх бажанням можуть призначатися на умовах і в порядку, визначених законодавством для осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), або відповідно до   статті 54 цього Закону.
Особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року".
Згідно з Прикінцевими та перехідними положень Закону № 2148-VIII, який набрав чинності з 01 жовтня 2017 року, розширено перелік категорій осіб, які мають право на отримання пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
За висновками Верховного Суду, викладеними в ухвалі від 08 травня 2018 року по справі № 820/1148/18, для отримання пенсії за частиною 3 статті 59 Закону особа має відповідати таким критеріям: 1) особа брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї; 2) участь особи відбувалась під час проходження дійсної строкової служби; 3) особа набула інвалідність внаслідок вищевказаної участі.
Відповідно до частини 3 статті 54 Закону № 796-XII умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.
Механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону № 796-ХІІ визначає Порядок № 1210.
Рішенням Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 року № 1-р(II)/2019 справа № 3-14/2019 (402/19, 1737/19) за конституційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було визнано таким, що не відповідає Конституції України   (є неконституційним), словосполучення "дійсної строкової", яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої   законом   на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.
Таким чином, словосполучення “дійсної строкової”, що міститься в положеннях частини 3 статті 59 Закону № 796-XII, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, визнане неконституційним та втратило чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 25.04.2019 року.
З огляду на це чинними з 26 квітня 2019 року є положення частини 3 статті 59 Закону № 796-ХІІ, згідно з якими особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до   Закону   або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої   законом   на 1 січня відповідного року. Тобто фактично в результаті ухвалення Рішення Конституційним Судом України змінено положення частини третьої  статті 59 Закону, оскільки розширено раніше встановлений перелік осіб, на яких поширюється порядок обчислення пенсій по інвалідності, визначений цими положеннями Закону.
Відтак, особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби та є інвалідами внаслідок цього, мають право на обчислення пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати згідно з частиною 3 статті 59 Зaкoну № 796-XII з 26 квітня 2019 року.
Порядком № 543 абзац перший пункту 9-1 Порядку № 1210, викладено у такій редакції:
“ 9-1. За бажанням військовослужбовців, зокрема військовозобов`язаних, призваних на військові збори, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження військової служби (військових зборів) і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої   законом   на 1 січня відповідного року, за формулою: П=Зс*Кзс*Кв/100%
де П - розмір пенсії; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, визначається як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки; Кзс - середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії; Кв - розмір відшкодування фактичних збитків (у відсотках).
Середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії (Кзс), визначається за формулою:
Кзс=Зп(мін)*5/Зс1
де Зп(мін) - розмір мінімальної заробітної плати, встановленої   законом   на 1 січня відповідного року;
Зс1 - середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року.
Розмір відшкодування фактичних збитків (Кв) визначається як відсоток втрати працездатності, визначений органами медико-соціальної експертизи.
У разі зміни розміру мінімальної заробітної плати проводиться перерахунок зазначених пенсій виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року”.
Застосування формули, передбаченої Порядком № 1210, при обчисленні розміру пенсії узгоджується також зі змістом частини 3 статті 59 Закону № 796-XII, яка передбачає право особи на обчислення пенсії по інвалідності відповідно до цього Закону або за бажанням - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
Водночас, колегія суддів зазначає, що п`ятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, це лише вихідний показник для обчислення пенсії, який сам по собі не враховує індивідуальних особливостей кожного окремого пенсіонера (зокрема, розміру відшкодування фактичних збитків (у відсотках)), а тому застосування формули, наведеної у пункті 9-1 Порядку № 1210, дозволяє визначити розмір пенсії індивідуально для кожного пенсіонера із врахуванням його особливостей. Незастосування ж вказаної формули при обчисленні пенсії призведе до встановлення єдиного розміру пенсії для всіх пенсіонерів безвідносно до особливостей кожного, що в свою чергу не сприятимете належному та справедливому пенсійному забезпеченню окремо взятого пенсіонера.
Отже, пенсія позивача, що призначена на підставі статті 54 Закону № 796-XII, має розраховуватись саме з урахуванням встановленої пунктом 9-1 Порядку № 1210 формули.
Тобто, за Законом 796-XII умови, порядок призначення пенсії по інвалідності визначаються актами Кабінету Міністрів України (частина 3 статті 54 Закону № 796-XII ), а розмір пенсії може бути обчислений, з використанням показника п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року. При цьому підставою для перерахунку пенсії є зміна розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
Так, статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023 № 3460-IX (далі – Закон № 3460-ІХ), установлено з 1 січня 2024 року мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 7100 гривень, з 1 квітня - 8000 гривень.
Отже, станом на 01 січня 2024 року мінімальна заробітна плата встановлена у розмірі 7100 гривень.
Однак, звертаючись до ГУ ПФУ в Харківській області із заявою від 25.04.2024 позивач просив здійснити перерахунок та обчислення його пенсії по інвалідності з 01.01.2024 з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01.04.2024 на рівні 8000,00 грн.
Колегія суддів зауважує, що ані Законом № 796-ХІІ, ані Порядком № 1210 не передбачено здійснення перерахунку пенсії по інвалідності з використанням показника п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленого на іншу дату ніж 01 січня календарного року, а тому застосування з 01.01.2024 встановленої законом на 01.04.2024 мінімальної заробітної плати у розмірі 8000,00 грн є безпідставним.
Враховуючи, що збільшення розміру мінімальної заробітної плати з 01.04.2024 до рівня 8000,00 грн не є підставою для застосування такої величини при обрахунку пенсії по інвалідності з 01.01.2024, у відповідача не виник обов`язок для здійснення ОСОБА_1  перерахунку та виплати пенсії з 01 січня 2024 року з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01.04.2024 на рівні 8000,00 грн.
За таких обставин, задоволення судом позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не здійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2024 року у зв`язку зі зміною мінімальної заробітної плати в розмірі 8000 грн. згідно з ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та здійснення перерахунку пенсії позивача виходячи з розміру мінімальної заробітної плати у розмірі 8000,00 грн є помилковим та таким, що зроблено внаслідок неправильного застосування норм матеріального права.
Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач, відмовляючи ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії з використанням показника мінімальної заробітної плати, встановленого на 01.04.2024 у розмірі 8000,00 грн, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом № 796-ХІІ та Порядком № 1210, не порушуючи вимог частини 2 статті 2 КАС України, а відтак, відсутні підстави для визнання таких дій відповідача протиправними та зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області здійснити перерахунок пенсії у спосіб, запропонований позивачем у заяві від 25.04.2024.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з частиною 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Беручи до уваги, що суд першої інстанції, приймаючи рішення в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не здійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2024 року у зв`язку зі зміною мінімальної заробітної плати в розмірі 8000 грн згідно з ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2024 року у зв`язку зі зміною мінімальної заробітної плати в розмірі 8000 грн. згідно з ч.3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", неправильно застосував норми матеріального права, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2024 по справі № 520/16406/24 в цій частині з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ч.4 ст.241, ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2024 по справі № 520/16406/24 - скасувати в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не здійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2024 року у зв`язку зі зміною мінімальної заробітної плати в розмірі 8000 грн згідно з ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2024 року у зв`язку зі зміною мінімальної заробітної плати в розмірі 8000 грн. згідно з ч.3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Прийняти в цій частині постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії – залишити без задоволення. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова 	
Судді	   	С.П. Жигилій    Я.М. Макаренко