ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2025 року
м. Київ
справа № 732/586/24
провадження № 61-2739св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду (далі - Верховний Суд): Гудими Д. А., Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. (суддя-доповідач)
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргуОСОБА_1 
на постанову Чернігівського апеляційного суду від 05 лютого 2025 року у складі колегії суддів: Шарапової О. Л., Євстафіїва О. К., Скрипки А. А.
у справі за позовом  ОСОБА_1 (далі - позивач) до Агропромислового кооперативу «Старосільський» (далі - відповідач, АПК «Старосільський») про дострокове розірвання договору оренди землі,
ухвалив постанову про таке:
I. Вступ
1.           У квітні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про дострокове розірвання договору оренди землі.
2.           Суд першої інстанції позов задовольнив.
3.           Апеляційний суд рішення суду першої інстанції скасував та закрив провадження у справі.
4.           Позивач оскаржив постанову суду апеляційної інстанції в касаційному порядку. Підставою касаційного оскарження вказав те, що апеляційний суд не врахував висновків, викладених у постановах Верховного Суду, перелік яких навів у касаційній скарзі. 
5.           Оскаржуване судове рішення переглядається в межах, передбачених статтею 400 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), у зв`язку із чим Верховний Суд вирішує питання права, а не факту.
ІІ. Короткий зміст позовних вимог
6.           Позов обґрунтований так:
- ОСОБА_2 належала на праві власності земельна ділянка площею 6,11 га (в тому числі рілля 4,96 га) на території Андріївської сільської ради Городнянського (зараз Чернігівського) району Чернігівської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;
- 04 грудня 2013 року між  ОСОБА_2  та відповідачем був укладений договір оренди земельної ділянки площею 4,9609 га строком на 15 років;
- ІНФОРМАЦІЯ_1  ОСОБА_2 помер, після чого позивач успадкував земельну ділянку площею 4,96 га;
- за умовами пункту 38 договору оренди перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни умов або розірвання договору;
- позивач бажає розірвати договір оренди землі, укладений з відповідачем, і таке право йому надано умовами договору.
7.           Враховуючи викладене, позивач просив суд:
- достроково розірвати договір оренди землі, укладений 04 грудня 2013 року між ОСОБА_2 та відповідачем, предметом якого є земельна ділянка площею 4,9609 га з кадастровим номером 7421480400:05:000:0248, яка розташована на території Андріївської сільської ради Городнянського (Чернігівського) району Чернігівської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;
- припинити речове право - право оренди цієї земельної ділянки, яке зареєстроване за відповідачем.
ІII. Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції
8.           Заочним рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 08 липня 2024 року позов задоволено.
Розірвано договір оренди земельної ділянки від 04 грудня 2013 року, предметом якого є земельна ділянка (рілля) загальною площею 4,9609 га з кадастровим номером 7421480400:05:000:0248, укладений між    ОСОБА_2 та відповідачем, та припинено речове право - право оренди цієї земельної ділянки, яке зареєстроване за відповідачем. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
9.           Заочне рішення мотивоване так:
- за змістом пункту 38 договору, який просить розірвати позивач, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи є підставою для зміни умов або розірвання договору;
- до позивача перейшло право власності на орендовану земельну ділянку в порядку спадкування після смерті орендодавця ОСОБА_2 з дня смерті особи;
- перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (спадкоємця) не є підставою для припинення договору, якщо інше не передбачено таким договором;
- діє договірна норма, вказана у пункті 38 договору, і новий спадкоємець (власник) вправі вимагати розірвання договору оренди;
- вимоги позову ґрунтуються на нормах укладеного договору.
10.        Ухвалою Городнянського районного суду Чернігівської області від 24 вересня 2024 року заяву Кучака Ю. Ф. про скасування заочного рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 08 липня 2024 року залишено без задоволення.
IV. Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
11.        Постановою Чернігівського апеляційного суду від 05 лютого 2025 року апеляційну скаргу виконуючого обов`язки керівника АПК «Старосільський», розпорядника майна - арбітражного керуючого Кучака Ю. Ф. задоволено частково.
Заочне рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 08 липня 2024 року скасовано. Провадження у справі закрито. Роз`яснено позивачу, що розгляд цієї справи віднесено до господарської юрисдикції, та його право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до Чернігівського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
12.        Скасовуючи рішення суду першої інстанції та закриваючи провадження у справі, апеляційний суд виходив з таких мотивів: 
- ухвалою Господарського суду Запорізької області від 25 квітня 2024 року відкрито провадження у справі № 908/1114/24 про банкрутство АПК «Старосільський», введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Кучака Ю. Ф.;
- постановою Господарського суду Запорізької області від 05 вересня 2024 року АПК «Старосільський» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру;
- усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання, включаються до складу ліквідаційної маси;
- задоволення заявлених у цій справі позивачем вимог про дострокове розірвання договору оренди землі та припинення права оренди земельної ділянки вплине та змінить розмір ліквідаційної маси боржника, в тому числі і обсяг грошових зобов`язань АПК «Старосільський»;
- з урахуванням приписів законодавства, пов`язаних з наданням законодавцем права користувачу земельної ділянки відчужувати право оренди без погодження з власником земельної ділянки та можливості включення до ліквідаційної маси боржника майнових прав, заявлені позивачем вимоги підлягають розгляду у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК), Законом України від 14 травня 1992 року № 2343-ХІІ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та Кодексом України з процедури банкрутства (далі - КУзПБ).
V. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала 
13.        У касаційній скарзі позивач просить оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції скасувати, а заочне рішення суду першої інстанції залишити в силі.
14.        Касаційна скарга обґрунтована наступним:
- суд апеляційної інстанції у спірних правовідносинах не врахував правових висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 289/2217/17 (провадження № 14-178цс19), де йшлося про розірвання строкового договору оренди без висунення вимог майнового характеру до відповідача, який перебував у процедурі банкрутства, та роз`яснено, що справи такої категорії підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, постановах Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 289/697/18 (провадження № 61-567св19), від 02 жовтня 2022 року у справі № 707/149/22 (провадження № 61-8654св22), від 15 березня 2023 року у справі № 711/7709/19 (провадження № 61-15615св20), від 20 березня 2023 року у справі № 201/5683/22 (провадження № 61-9628св23), відповідно до яких справи про дострокове розірвання договорів оренди земельних ділянок у випадку банкрутства відповідача підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства;
- апеляційний суд порушив приписи частини восьмої статті 28 ЦПК, безпідставно не застосувавши правові висновки Верховного Суду щодо підсудності справ, які аналогічні цій справі, судам загальної юрисдикції;
- до договору 2013 року не можна застосувати зміни в законодавстві, які відбулися в 2021, 2023 або 2025 році;
- пункт 38 договору оренди земельної ділянки є самостійною підставою для його розірвання, яка не ставиться в залежність від виконання сторонами умов договору;
- рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим; суд став на захист прав позивача як власника землі, які тривалий час порушуються відповідачем;
- вирішення спору про розірвання договору оренди земельної ділянки не стосується питання формування активу боржника, не впливає на об`єм ліквідаційної маси і не розглядається в межах справи про банкрутство;
- вимоги позивача до боржника, щодо якого порушено справу про банкрутство, не підлягають вартісній оцінці та є немайновими, а результати їх розгляду не вплинуть на обсяг ліквідаційної маси АПК «Старосільський», тому немає підстав стверджувати, що на такі позовні вимоги поширюються норми права щодо належності спорів з майновими вимогами до боржника, у тому числі спорів про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником, до юрисдикції господарських судів;
- суд апеляційної інстанції не врахував приписів частин третьої, сьомої статті 62 КУзПБ, за змістом яких орендар зобов`язаний повернути орендоване майно власнику;
- продаж права оренди земельної ділянки, що належить фізичній особі, під час здійснення ліквідаційної процедури законом не передбачений;
- суд апеляційної інстанції застосував до спірних правовідносин положення статті 131 КУзПБ, яка регулює питання ліквідаційної маси фізичної особи.
VІ. Рух справи у суді касаційної інстанції
15.        27 лютого 2025 року позивач звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову суду апеляційної інстанції.
16.        Ухвалою Верховного Суду від 25 березня 2025 року відкрито касаційне провадження за цією касаційною скаргою.
17.        Матеріали справи надійшли до Верховного Суду 16 квітня 2025 року.
18.        Ухвалою Верховного Суду від 12 травня 2025 року відзив виконуючого обов`язки керівника АПК «Старосільський», розпорядника майна - арбітражного керуючого АПК «Старосільський» Кучака Ю. Ф. на касаційну скаргу позивача повернуто без розгляду.
VIІ. Фактичні обставини справи, встановлені судами
19.        На підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 629409 від 14 квітня 2006 року ОСОБА_2 зазначений власником земельної ділянки загальною площею 6,11 га, розташованої на території Андріївської сільської ради Городнянського району Чернігівської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
20.        04 грудня 2013 року між ОСОБА_2 та АПК «Старосільський» укладено договір оренди земельної ділянки (рілля) загальною площею 4,9609 га з кадастровим номером 7421480400:05:000:0248 та цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Строк дії договору 15 років.
21.        Пунктом 38 вказаного договору передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря, є підставою для зміни умов або розірвання договору. Право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи - орендаря, засудження, обмеження її дієздатності за рішенням суду переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку.
22.        Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 22 квітня 2021 року за позивачем як спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом визнано, зокрема, право власності на земельну ділянку площею 4,96 га, що належала ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 .
23.        Згідно з інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку встановлено, що право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7421480400:05:000:0248 площею 4,96 га зареєстровано за позивачем, а право оренди цієї земельної ділянки - за АПК «Старосільський».
24.        Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 25 квітня 2024 року відкрито провадження у справі про банкрутство АПК «Старосільський», введено процедуру розпорядження майном боржника.
25.        Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 11 червня 2024 року припинено повноваження керівника АПК «Старосільський» Савенка В. Г. і покладено виконання обов`язків керівника АПК «Старосільський» на розпорядника майна - арбітражного керуючого Кучака Ю. Ф.; зобов`язано керівника Савенка В. Г. протягом трьох днів з дати постановлення ухвали передати розпоряднику майна боржника - арбітражному керуючому Кучаку Ю. Ф. бухгалтерську та іншу документацію боржника, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності АПК «Старосільський».
26.        Постановою Господарського суду Запорізької області від 05 вересня 2024 року, зокрема, припинено процедуру розпорядження майном АПК «Старосільський»; припинено повноваження розпорядника майна боржника Кучака Ю. Ф. ; визнано АПК «Старосільський» банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру; ліквідатором призначено арбітражного керуючого Кучака Ю. Ф.
VIІІ. Позиція Верховного Суду
27.        Переглянувши оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції в межах розгляду справи судом касаційної інстанції (див. пункт 5), Верховний Суд зазначає наступне. 
28.        Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК).
29.        Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.
30.        Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.
31.        Відповідно до частини другої статті 4 ГПК юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
32.        Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК.
33.        Відповідно до пункту 8 частини першої статті 20 ГПК господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника.
34.        Згідно з частиною другою статті 7 КУзПБ господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України.
35.        Вказана норма права визначає підсудність спорів одному господарському суду, який акумулює усі майнові вимоги за участю боржника.
36.        Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою Господарського суду Запорізької області від 25 квітня 2024 року, тобто до ухвалення рішення районним судом, відкрито провадження у справі № 908/1114/24 про банкрутство АПК «Старосільський», введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Кучака Ю. Ф. (див. пункт 24).
37.        Постановою Господарського суду Запорізької області від 05 вересня 2024 року у вказаній господарській справі АПК «Старосільський» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру (див. пункт 26).
38.        Верховний Суд виробив сталий підхід щодо застосування відповідних норм права, який врахував суд апеляційної інстанції при вирішенні спору відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК.
39.        Так, виходячи із положень пункту 7 частини першої статті 12 ГПК у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (аналогічні положення закріплено у пункті 8 частини першої статті 20 ГПК), частини другої статті 7 КУзПБ, суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов`язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України. 
Крім того, до спорів, пов`язаних із майновими вимогами до боржника, відносяться спори про визнання права власності, витребування майна із чужого незаконного володіння, спори, пов`язані з майновими вимогами учасників (акціонерів) до боржника. 
Справи у таких спорах належать до виключної підсудності того господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство. Зазначені майнові спори розглядаються та вирішуються господарським судом за правилами позовного провадження, передбаченими ГПК                 (див. близьку за змістом постанову Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 752/4361/15 (провадження № 14-561цс19)).
40.        Більше того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15-ц (провадження № 14-404цс19) вказано, що розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник, з дня введення в дію 21 жовтня 2019 року КУзПБ повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи. У вказаній справі Велика Палата Верховного Суду скасувала судові рішення судів попередніх інстанцій, які зробили висновок про закриття провадження у справі, й передала матеріали справи до господарського суду, на розгляді якого перебувала справа про банкрутство боржника.
41.        Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі № 916/585/18 (916/1051/20) (провадження № 12-14гс21), від 18 лютого 2020 року у справі № 918/335/17 (провадження № 12-160гс19).
42.        Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що визначення юрисдикційності усіх майнових спорів господарському суду, який порушив справу про банкрутство, має на меті як усунення правової невизначеності, так і захист прав кредитора, який може за умови своєчасного звернення реалізувати свої права й отримати задоволення своїх вимог (див., наприклад, постанову Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 289/2217/17 (провадження № 14-178цс19)).
43.        Вирішуючи питання про необхідність розгляду спору, стороною якого є особа, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, суди мають виходити не тільки з того, чи підлягають такі вимоги вартісній оцінці з урахуванням положень статті 163 ГПК, а також надати оцінку змісту заявлених вимог та порушеного права або інтересу, на захист якого такий позов подано.
44.        Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що положеннями частин першої, другої статті 131 КУзПБ передбачено, що майно боржника, що підлягає реалізації у процедурі погашення боргів боржника, складає ліквідаційну масу.
45.        До складу ліквідаційної маси включається все майно боржника, що перебуває у його власності, а також те, що буде отримано боржником у власність після визнання його банкрутом і до завершення процедури погашення боргів боржника, крім майна, визначеного частинами шостою та сьомою цієї статті та статтею 132 цього Кодексу.
46.        Велика Палата Верховного Суду також наголошувала, що якщо наслідком задоволення вимоги, заявленої у справі, стороною якої є особа, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, може бути зміна розміру або складу ліквідаційної маси боржника, таку справу слід розглядати у межах справи про банкрутство на підставі статті 7 КУзПБ, а спір є майновим у розумінні положень цього Кодексу.
47.        Колегія суддів враховує, що у постанові від 10 лютого 2021 року у справі № 289/697/18 (провадження № 61-567св19) Верховний Суд зазначив, що спір за позовом орендаря, щодо якого порушено справу про банкрутство, про розірвання договорів оренди земельних ділянок не входить до числа тих, що належать до юрисдикції господарського суду в межах справи про банкрутство. Той факт, що право оренди є майновим і охоплюється поняттям «власність» за змістом статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не змінює бухгалтерський облік такого права як нематеріального активу та не впливає на кваліфікацію спору про розірвання договору оренди як немайнового. 
48.        За змістом статті 7 КУзПБ у разі, якщо боржник не є стороною в майновому спорі або відсутні позовні вимоги до боржника та щодо його майна, то такий спір розглядається в окремому позовному провадженні, а не в межах справи про банкрутство боржника (див. постанову Верховного Суду від 21 квітня 2021 року у справі № 927/379/17 (927/485/20)).
49.        Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи (див. постанову Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 334/5073/19 (провадження                                № 61-20972св19)).
50.        Суд апеляційної інстанції обґрунтовано звернув увагу, що відбулися зміни в законодавстві і відповідно до Закону України від 28 квітня 2021 року № 1423-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» та Закону України від 02 травня 2023 року № 3065-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення правового регулювання вчинення нотаріальних та реєстраційних дій при набутті прав на земельні ділянки» частину п`яту статті 93 ЗК викладено у новій редакції. Цими змінами були розширені повноваження орендаря щодо розпорядження правом оренди земельної ділянки, зокрема, орендар набув право відчужувати, передавати в заставу право оренди земельною ділянкою сільськогосподарського призначення без погодження із власником такої земельної ділянки, крім земельних ділянок державної, комунальної власності у випадках, визначених законом.
51.        Тобто, законодавець зняв обмеження оборотоздатності майнових прав (оренди) для користувача земельної ділянки, надавши йому право відчужувати їх без погодження із власником.
52.        Оскільки права й обов`язки в орендних правовідносинах зберігаються і після набрання чинності новим нормативно-правовим актом, тобто є триваючими, тому до правовідносин щодо відчуження права оренди земельної ділянки застосовуються положення нових актів цивільного законодавства.
53.        Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 липня 2024 року у справі № 904/9875/21.
54.        Відповідно до частини першої статті 62 КУзПБ усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання, включаються до складу ліквідаційної маси.
55.        Більше того, у пункті 8 частини першої статті 176 ЦПК визначено, що ціна позову визначається у позовах про розірвання договору найму (оренди) або договору найму (оренди) житла - сукупністю платежів за користування майном або житлом протягом строку, що залишається до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки. Отже, справа за позовом про розірвання договору оренди землі - це майновий спір і він має ціну позову.
56.        З урахуванням наведеного та положень частини п`ятої статті 93 ЗК із змінами, а саме надання законодавцем права користувачу земельної ділянки відчужувати право оренди без погодження з власником земельної ділянки, до ліквідаційної маси боржника можуть бути включені і майнові права, що належать боржнику та які міг відчужити сам боржник, оскільки кошти, виручені від їх продажу, можуть спрямовуватися на задоволення вимог кредиторів, які пред`явлені до боржника.
57.        Таким чином, заявлені у цій справі позовні вимоги про розірвання договору оренди землі та припинення права оренди у разі їх задоволення вплинуть та змінять обсяг ліквідаційної маси боржника, у тому числі й обсяг грошових зобов`язань боржника - АПК «Старосільський». 
58.        Верховний суд неодноразово висновував, що з урахуванням законодавчих змін, пов`язаних із наданням можливості користувачу земельної ділянки відчужувати право оренди без погодження з власником земельної ділянки та можливості включення до ліквідаційної маси боржника майнових прав, заявлені позивачем вимоги підлягають розгляду господарським судом у порядку, визначеному ГПК (див., наприклад, постанови Верховного Суду від 23 квітня 2025 року у справі № 732/625/24 (провадження № 61-297св25), від 22 квітня 2025 року у справі № 732/1045/24 (провадження № 61-104св25), в яких обставини справи є подібними).
59.        З огляду на викладене суд апеляційної інстанції, врахувавши, що на момент вирішення питання про відкриття провадження у справі щодо АПК «Старосільський» вже було відкрите провадження у справі про банкрутство, а заявлені у цій справі позивачем вимоги у разі їх задоволення вплинуть та змінять розмір ліквідаційної маси боржника, в тому числі і обсяг його грошових зобов`язань, обґрунтовано скасував рішення суду першої інстанції і закрив провадження у справі, дійшовши правильного висновку, що розгляд цієї справи віднесено до господарської юрисдикції.
60.        Верховний Суд зазначає, що закриття провадження у справі через юрисдикцію - це не порушення права на доступ до суду (див.                           пункт 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 640/1029/18 (провадження № 14-443цс19)).
61.        Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом», у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див.                пункт 42 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 229/1026/21 (провадження № 14-205цс21)).
62.        Доводів щодо спростування висновків апеляційного суду касаційна скарга позивача не містить, що, з огляду на положення частини першої статті 400 ЦПК, враховується колегією суддів Верховного Суду.
63.        Враховуючи характер спірних правовідносин та застосовані апеляційним судом норми права, наведена в касаційній скарзі практика Верховного Суду (див. пункт 13) не свідчить про застосування норм права у цій справі без урахування висновків, що містяться у зазначених позивачем постановах.
ІХ. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
64.        Доводи касаційної скарги не дають підстави для висновку, що постанова суду апеляційної інстанції ухвалена без додержання норм процесуального права.
65.        Незгода позивача із судовим рішенням, висновками щодо встановлених обставин та оцінкою доказів не є підставою для скасування оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК).
66.        Апеляційний суд належним чином, з дотриманням норм статті 89 ЦПК щодо оцінки доказів і статті 263 ЦПК щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно встановив обставини справи та правильно вирішив спір.
67.        За результатами розгляду касаційної скарги Верховний Суд вважає, що немає підстав для скасування постанови апеляційного суду, а тому касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, що відповідатиме частині третій статті 401 та статті 410 ЦПК.
68.        Оскільки судове рішення підлягає залишенню без змін, судовий збір покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.
Із цих підстав,
керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 415, 416, 419 ЦПК, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1.           Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2.           Постанову Чернігівського апеляційного суду від 05 лютого 2025 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:П. І. Пархоменко   Д. А. Гудима   Є. В. Краснощоков