ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/995/23  Номер провадження 22-ц/814/1465/25	Головуючий у 1-й інстанції Миронець  О. К.  Доповідач ап. інст. Лобов О. А.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючий суддя Лобов О.А.,
судді: Дорош А.І., Триголов В.М., 
за участю секретаря Черемис А.К.
розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 21 квітня 2024 року (час ухвалення судового рішення не зазначено; дата складання повного тексту судового рішення – 24 квітня 2023 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів, стягнення додаткових витрат на утримання дитини, стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в:

У лютому 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом, просила:
змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Київського районного суду м. Полтави від 25.09.2019 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2 000 грн;
стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття;
стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 8 483, 10 грн, неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів за період з серпня 2020 року по січень 2023 року у розмірі 1 3812,03 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 3 000 грн. 
В обґрунтування позову посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2011 року, який рішенням Київського районного суду м.Полтави від 13.03.2019 розірвано. Під час перебування у шлюбі з відповідачем по справі у них народився син – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач не виконує рішення суду. Має заборгованість зі сплати аліментів. Вимога про зміну способу стягнення аліментів обумовлена тим, що присуджена судовим рішенням сума аліментів не є достатньою для повноцінного утримання дитини.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 21 квітня 2024 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів, стягнення додаткових витрат на утримання дитини, стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів задоволено повністю.
Змінено спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Київського районного суду м. Полтави від 25.09.2019 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Відкликано виконавчий лист по справі № 552/3605/19 виданий на виконання рішення Київського районного суду м. Полтави від 25.09.2019.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 8 483,10 грн, неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів за період з серпня 2020 року по січень 2023 року у розмірі 13 812,03 грн, витрати на правову допомогу в розмірі 3 000 гривень.
Вирішено питання судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття та в цій частині ухвалити нове рішення, яким стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/6 частки всіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 стверджував, що про існування цього спору йому нічого не було відомо, оскільки всю поштову кореспонденцію суд направляв за адресою, зазначеною позивачкою у позові, однак із 2018 року він фактично постійно проживав в с.Світлогірське, Кобеляцького району Полтавської області, а із 2021 року змінилося зареєстроване місце проживання на АДРЕСА_1 .
З приводу стягнення з нього пені і додаткових витрат на утримання сина він не заперечив та зазначив, що відповідні присуджені йому суми він сплатив і заборгованості по них не має. 
Однак, категорично заперечив проти визначення йому до стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки від його доходів та вказував, що суд першої інстанції при вирішенні спору не врахував майновий стан відповідача та наявність у нього на утриманні малолітньої дитини, другої дружини та її дитини від попереднього шлюбу.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокатка Шеховцова О.І., представниця ОСОБА_2 , посилаючись на необгрунтованість доводів апеляційної скарги, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Зокрема вказує, що відповідач вводить в оману суд, оскільки у нього на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції наявна заборгованість зі сплати додаткових витрат на утримання дитини та пені за несвоєчасну сплату аліментів, і виконав він їх у жовтні 2024 року.
Окрім того звертає увагу, що існує додаток «Дія», на який приходять всі повідомлення від суду і виконавчої служби, а в разі його відсутності всі повістки надсилаються на номер мобільного телефону через СМС або в повідомленнях вайбер.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права. 
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Київського районного суду м.Полтави від 25.09.2019 встановлено, що сторони з 10 вересня 2011 року перебували в зареєстрованому шлюбі. 
Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 13.03.2019 у справі № 552/760/19 шлюб між сторонами розірвано. 
Сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.19), який проживає з ОСОБА_2 та знаходиться на її утриманні. 
Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 25.09.2019 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2 000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 25.06.2019. (а.с.20-21)
В порядку виконання вказаного рішення суду, 27.09.2019 Київським районним судом м.Полтави видано виконавчий лист №552/3605/19/, який перебуває на виконанні в Полтавському відділі державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального Міністерства юстиції (м.Суми).
З розрахунку заборгованості по аліментах від 01.02.2023, наданого державним виконавцем Полтавського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального Міністерства юстиції (м.Суми), вбачається, що ОСОБА_1 за станом на 01.02.2023 має заборгованість по аліментам в розмірі 26 110,26 грн (а.с.24-25).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 в частині зміни способу і розміру стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив з доведеності та обгрунтованості позовних вимог, а також врахував розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.
Щодо неповідомлення належним чином відповідача про день і час слухання справи.
Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 зазначила адресу останнього відомого місця проживання відповідача: АДРЕСА_2 (а.с.1).
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м.Полтави від 27.02.2023 справу передано до провадження судді Миронець О.К. (а.с.40).
В цей же день, 27.02.2023, суддя ухвалою відкрив провадження у справі і справу призначив до слухання (а.с.41).
Згідно ухвали судді від 27 лютого 2023 року (а.с.41) розгляд справи належить проводити в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін.
Відповідно до ч.6 та ч.7 ст.187 ЦПК України у разі, якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.
Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання та перебування особи відповідного звернення суду.
Матеріали цивільної справи № 552/995/23 не містять відомостей про направлення судом першої інстанції звернення до відповідного органу щодо реєстрації місця перебування та місця проживання відповідача.
Отже, судом першої інстанції не виконані вимоги ст.187 ЦПК України у частині отримання відомостей про зареєстроване місце проживання відповідача, внаслідок чого судова кореспонденція направлялася на адресу, за якою відповідач не мешкав, тому з об?єктивних причин не міг дізнатися про порушену справу у суді.
Глава 11 «Заочний розгляд справи» Розділу ІІІ «Позовне провадження» ЦПК України встановлює особливі умови та порядок проведення заочного розгляду справи, ухвалення заочного рішення, подання і розгляду заяви про його перегляд, а також скасування й оскарження цього рішення. Згідно із частиною першою статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу (частина перша статті 281 ЦПК України).
Аналіз наведених норм процесуального права дає підстави для висновку, що суд першої інстанції може постановити заочне рішення у разі розгляду справи з повідомлення (викликом) сторін, за умови повторної неявки належним чином повідомленого відповідача у справі, який не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, та за наявності ухвали суду про заочний розгляд справи (постанова Верховного Суду від 11 грудня 2024 року в справі № 759/8583/24).
Як вбачається з матеріалів справи, вся поштова кореспонденція направлялась судом ОСОБА_1 за адресою, яку зазначила ОСОБА_2 у своїй позовній заяві, як адресу останнього відомого їй місця проживання відповідача: АДРЕСА_2 .
Направлені ОСОБА_1 виклики до суду повернулися неврученими: 10.03.2023 без зазначення причин повернення АТ «Укрпошта» (а.с.51); 05.04.2023 з відміткою АТ «Укрпошта» «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.57).
Згідно світлокопії паспорта ОСОБА_1 (а.с.172), долученої до апеляційної скарги, його зареєстроване місце проживання з 13 березня 2021 року: АДРЕСА_1 .
Ухвала про заочний розгляд справи у порядку, встановленому статтею 281 ЦПК України, судом не постановлялася.
Зважаючи на те, що відповідачу не вручено ухвалу суду першої інстанції про відкриття провадження в цій справі у порядку, встановленому статтями 187, 272 ЦПК України, а судові повістки про виклики до суду надіслані відповідачу з порушенням правил, встановлених статтею 128 ЦПК України (у справі відсутні докази про обізнаність відповідача про день і час слухання справи), у суду першої інстанції були відсутні підстави вважати, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи.
За правилами пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Отже, встановивши, що заочне рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права - за відсутності відповідача, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду, колегія суддів дійшла висновку, що заочне рішення слід скасувати та ухвалити нове рішення по суті заявлених позовних вимог.

Щодо зміни способу стягнення аліментів.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття  183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Заперечуючи проти зміни способу стягнення аліментів, відповідач посилається на те, що на його утриманні перебуває троє дітей: син ОСОБА_4 2012 р.н., син ОСОБА_5 , який народився у 2019 році, після укладення повторного шлюбу, а також ОСОБА_6 , 2014 року народження, донька дружини від першого шлюбу, проте ні до заяви про перегляд заочного рішення, ні до апеляційної скарги відповідачем не долучені відповідні докази на підтвердження вказаних обставин. Окрім того рішенням суду у справі № 552/3605/19 наведені в апеляційній скарзі судом не встановлено. (а.с.87-90, 167-176). 
Отже, доводи ОСОБА_2 про його неспроможність сплачувати аліменти у розмірі та у спосіб, що визначені судом першої інстанції, не підтверджені належними і допустимими доказами.

Оскільки рішення суду першої інстанції відповідачем не оскаржується у частині заявлених вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів та у судовому засіданні (апеляційного суду) відповідач, по суті, підтвердив, що вказані вимоги ним визнаються і не заперечуються, то апеляційний суд не наводить мотивів (обгрунтувань) на користь задоволення цих вимог. 
Враховує наведене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті заявлених вимог, а саме про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Відповідно 141 ЦПК України у зв?язку із задоволенням позову з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 073,60 грн, окрім того за відсутності обгрунтованих заперечень стосовно розміру витрат на правничу допомогу з відповідач на користь позивачки слід стягнути 3 000 грн витрат на правничу допомогу. 

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України апеляційний суд 
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 21 квітня 2024 року скасувати, ухвалити нове рішення по суті заявлених вимог.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів, стягнення додаткових витрат на утримання дитини, стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів задовольнити в повному обсязі.
Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на підставі рішення Київського районного суду м. Полтави від 25.09.2019; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Відкликати виконавчий лист по справі № 552/3605/19 виданий на виконання рішення Київського районного суду м. Полтави від 25.09.2019.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 8 483,10 грн, неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів за період з серпня 2020 року по січень 2023 року у розмірі 13 812,03 грн, витрати на правову допомогу в розмірі 3 000 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 16 квітня 2025 року

     Головуючий                                                                О. А.Лобов  

     Судді:                                                                           А.І.Дорош 

В.М.Триголов