П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

06 травня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/38522/24	

Перша інстанція: суддя Бутенко А.В.,
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача–Шляхтицького О.І.,
суддів: Семенюка Г. В., Федусика А.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.02.2025 у справі № 420/38522/24 за адміністративним позовом   ОСОБА_1 до  Військової частини НОМЕР_1  про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, за прийняття ОСОБА_1 безпосередньої участі у бойових діях та забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 01.01.2023 по 30.04.2023, з 01.05.2023 по 14.05.2023, з 27.05.2023 по 31.05.2023 в розрахунку до 100 000,00 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, встановлену п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, за прийняття ОСОБА_1 безпосередньої участі у бойових діях та забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 01.01.2023 по 30.04.2023 у розмірі 400 000,00 грн, з 01.05.2023 по 14.05.2023 у розмірі 45 161,29 грн, з 27.05.2023 по 31.05.2023 у розмірі 16 129,03 грн, що разом за ці періоди становить до виплати 461 290,32 грн, з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . З початку повномасштабного вторгнення росії на територію України ОСОБА_1 бере безпосередню участь у бойових діях, забезпечує здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, зокрема ОСОБА_1 брав безпосередню участь у бойових діях та забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебував безпосередньо в районах їх ведення (здійснення) у період здійснення зазначених заходів та виконував бойові (спеціальні) завдання на лінії бойового зіткнення з противником у складі органу (підрозділу, у тому числі зведеного) Державної прикордонної служби України першого ешелону оборони в операційній зоні оперативного угрупування військ “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ”, в наступні періоди: - з 01.01.2023 по 30.04.2023 (31 день у січні, 28 днів у лютому, 31 день у березні, 30 днів у квітні); - з 01.05.2023 по 14.05.2023 (14 днів у травні); - з 27.05.2023 по 31.05.2023 (5 днів у травні). Таким чином, ОСОБА_1 має право на отримання додаткової винагороди в розмірі до 100 000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу його участі у бойових діях та заходах забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії. За вказані періоди ОСОБА_1 має право на отримання додаткової винагороди у наступних розмірах: 1) з 01.01.2023 по 30.04.2023: - січень 31 день – 100 000,00 грн (за повний місяць); - лютий 28 днів – 100 000,00 грн (за повний місяць); - березень 31 день – 100 000,00 грн (за повний місяць); - квітень 30 днів – 100 000,00 грн (за повний місяць); 2) з 01.05.2023 по 14.05.2023 (14 днів) – 45 161,29 грн (100 000,00 грн/31 день в місяці х 14 днів); 3) з 27.05.2023 по 31.05.2023 (5 днів) – 16 129,03 грн (100 000,00 грн/31 день в місяці х 5 днів). Всього, 461 290,32 грн. Отже, за періоди з 01.01.2023 по 30.04.2023, з 01.05.2023 по 14.05.2023, з 27.05.2023 по 31.05.2023 ОСОБА_1 має право на отримання додаткової винагороди, на підставі Постанови №168, у сумі 461 290,32 грн. Проте, позивачу не виплачувалась додаткова винагорода у розмірі до 100 000,00 грн за Постановою №168. Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
14.01.2025 від Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву в обґрунтування якого зазначено, що відповідно до Витягу з Журналу бойових дій відділу прикордонної служби “ ІНФОРМАЦІЯ_2 ” (тип Б) НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 20.08.2022 №6/98 (гриф) том 2, від 01.01.2023 №6/98 (гриф) том 1, від 08.08.2023 № 6/98 (гриф) том 2, виданого відносно солдата ОСОБА_2 , в період з 01.01.2023 по 31.08.2023 - вищевказаний військовослужбовець перебував/знаходився у АДРЕСА_1 , (поза районами ведення воєнних (бойових) дій) та виконував бойові (спеціальні) завдання: реагування на можливі Загрози та подальшого ефективного виконання завдань; висвітлення надводної обстановки, недопущення висадки десанту противника, організація служби на постах спостереження, недопущення діяльності ДРГ противника, і здійснення контр-диверсійних заходів, перевірка за відомчими базами ДПСУ осіб, транспортних засобів, які прямують через блок-пост, тобто ті за які передбачена виплата додаткової винагороди передбаченої ПКМУ від 28.02.2022 № 168 в розмірі 30 000 гривень в розрахунку на місяць. Так, у вказаний вище проміжок часу, солдат ОСОБА_3 виконував бойові (спеціальні) завдання визначені в межах пунктів 4 “Порядку та умов виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України”, затвердженого наказом МВС України від 26.01.2023 № 36 (чинного до 01.09.2023), поза районами ведення воєнних бойових) дій, і відповідно за їх виконання отримував додаткову грошову винагороду передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 у розмірі 30 000 гривень в розрахунку на місяць, пропорційно часу виконання завдань. Даний факт підтверджується відповідною відомостями із Журналу ведення бойових дій відділу прикордонної служби “ ІНФОРМАЦІЯ_2 ” (тип Б) НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 20.08.2022 № 6/98 (гриф) том 2, від 01.01.2023 № 6/98 (гриф) том 1, від 08.08.2023 № 6/98 (гриф) том 2 та розрахунковими листами грошового забезпечення вказаного вище військовослужбовця за спірний період часу, які наразі наявні в матеріалах справи або будуть додані безпосередньо до даного відзиву на адміністративний позов. 
Згідно інформації з листів грошового забезпечення солдата ОСОБА_1 за період з 01.01.2023 по 31.09.2023, виданих головним бухгалтером начальником фінансово-економічного відділу (бухгалтерської служби) капітаном ОСОБА_4 , вищевказаний військовослужбовець щомісячно отримував додаткову грошову винагороду передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 у розмірі 30 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання відповідних бойових (спеціальних) завдань поза районами ведення воєнних (бойових) дій. 
Таким чином, в період часу з 01.01.2023 по 31.08.2024 - солдат ОСОБА_1 перебував поза межами районів ведення воєнних (бойових) дій на Правому березі річки Дніпро, зокрема: н.п, Комишани. н,п. Білозерка Херсонської області та виконував бойові/спеціальні завдання не пов`язані із безпосереднім вогневим контактом або вогневим ураженням військ країни агресора, тобто такі, що не підпадають під перелік визначений в межах пунктів 3 “Порядку та умов виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України”, затвердженого наказом МВС України від 26.01.2023 № 36, а отже права на додаткову грошову винагороду передбачену постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 у збільшеному до 100 000 гривень розмірі, за час перебування поза районами ведення воєнних (бойових) дій визначених наказами Головнокомандувача ЗСУ останній не набув. 
Натомість вищевказаний військовослужбовець щомісячно отримував додаткову грошову винагороду передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 у розмірі 30 000 гривень в розрахунку на місяць, пропорційно часу виконання службових обов`язків, бойових і спеціальних завдань поза районами ведення воєнних (бойових) дій.
21.01.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив в якій позивач підтримав позицію викладену в позовні заяві та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 12.02.2025 у справі № 420/38522/24 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин нормативно-правовий акт, який діяв з 01.06.2023 та діє по теперішній час (Особливості виплати військовослужбовцям Державної прикордонної служби України винагород, передбачених Постановою №168), адже застосуванню підлягає саме та норма, яка діяла в період виникнення спірних правовідносин – з 01.01.2023 по 31.05.2023;
- суд першої інстанції через неправильне застосування положень п. 1 Постанови №168, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, що оскільки ОСОБА_1 у період з 01.01.2023 по 31.05.2023 проходив службу та виконував бойові розпорядження поза районами ведення воєнних (бойових) дій, визначених наказами Головнокомандувача Збройних Сил України з 01.01.2023, це виключає наявність підстав для виплати йому збільшеної до 100 000 грн. додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168;
– інші доводи відтворюють зміст позовної заяви.
Відповідач процесуальним правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Обставини справи.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 займає посаду інспектора прикордонної служби 3 категорії – помічника гранатометника другого відділення інспекторів прикордонної служби другої прикордонної застави другого відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ).
Відповідно до витягу журналу бойових дій ВПС “ ІНФОРМАЦІЯ_2 ” (тип Б) НОМЕР_2 прикордонного загону Держприкордонслужби України від 20.08.2022 № 6-98 (гриф) том 2, від 01.01.2023 № 6/98 (гриф) том 1, від 08.08.2023 № 6/98 (гриф) том 2, ОСОБА_1 з 31.12.2022 по 16.02.2023 проходив службу в районах н.п. Благовіщенське; з 17.02.2023 по 14.05.2023 та з 27.05.2023 по 05.06.2023 в районах н.п. Білозерка (правий берег р. Кошева); з 15.05.2023 по 26.05.2023 в районах н.п. Баштанка (Миколаївська область); 06.06.2023 в районах н.п. Комишани (правий берег р. Кошева); з 06.06.2023 по 15.07.2023 в районах н.п. Білозерка (правий берег р. Кошева); з 16.07.2023 по 31.08.2023 в районах н.п. н.п. Комишани (правий берег р. Кошева).
Отже, починаючи з січня 2023 року позивачу нарахування додаткової винагороди у збільшеному розмірі до 100 000 грн., передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” військовою частиною НОМЕР_1 не здійснювалося.
Вважаючи, що відповідачем протиправно не виплачувалась додаткова винагорода за період січень-травень 2023 року у збільшеному розмірі до 100 000 грн з огляду на прийняття безпосередньої участі у бойових діях та забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що у спірний період ОСОБА_1 проходив службу на території Херсонського району Херсонської області, а саме АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 (правий берег р. Кошева), які згідно з наказами Головнокомандувача Збройних Сил України, не включались до районів ведення воєнних (бойових) дій.
За таких обставин, суд виснував, що оскільки ОСОБА_1 у спірний період проходив службу та виконував бойові розпорядження поза районами ведення воєнних (бойових) дій, визначених наказами Головнокомандувача Збройних Сил України з 01.01.2023 року, що виключає наявність підстав для виплати йому збільшеної до 100 000 грн. додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Так, статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Частиною 2 статті 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Як визначено ч. 4 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Указом Президента України № 64 від 24.02.2022 року введено воєнний стан в Україні, який продовжувався та діє і дотепер.
28.02.2022 року на виконання Указів Президента України від 24.02.2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова № 168), якою пунктом 1 встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
У цій постанові Кабінет Міністрів України визначив перелік військовослужбовців за видами військових формувань, на яких поширено дію цієї постанови, та розмір вищевказаної додаткової винагороди.
Постановами Кабінету Міністрів України № 217 від 07.03.2022 року, № 350 від 22.03.2022 року, № 400 від 01.04.2022 року, № 754 від 01.07.2022 року, № 793 від 07.07.2022 року, № 1066 від 27.09.2022 року, № 1146 від 08.10.2022 року, № 43 від 20.01.2023 року до Постанови № 168 від 28.02.2022 року були внесені відповідні зміни та доповнення.
Пунктом 1 Постанови № 168 (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2022 року № 1146, яка застосовується з 01.09.2022 року) передбачено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Таким чином, додаткова винагорода в розмірі до 100 000,00 гривень є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців, не є постійною, не має систематичного характеру, здійснюється тільки у період дії воєнного стану та залежить від певних умов: безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час безпосереднього перебування в районах у період здійснення зазначених заходів, а її розмір залежить від днів участі у таких діях та заходах.
Отже, для нарахування та виплати додаткової винагороди збільшеної до 100 000 грн., яка встановлена пунктом 1 Постанови № 168, Позивач мав надати належні, допустимі, достовірні та достатні докази щодо:
- безпосередньої його участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії,
- безпосереднього його перебування в районах у період здійснення зазначених заходів, а також кількості днів участі у таких діях та заходах.
Водночас реалізація цитованих приписів указаної постанови вимагала визначення порядку та умов виплати такої додаткової винагороди, виходячи з того, що формулювання «а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів … в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах» є нечітким та породжує істотні труднощі у його правозастосуванні, що, насамперед, пов`язано із застосуванням сполучника «або», який має розділовий характер.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 22.11.2023 року по справі № 520/690/23: «текстуальний виклад цієї частини пункту 1 Постанови № 168 має широкий зміст, що за певних умов могло б спричиняти неоднакове її розуміння та застосування, наслідком чого може бути необґрунтована невиплата військовослужбовцю додаткової винагороди або, навпаки, виплата за відсутності для цього підстав».
Конкретизація умов, визначених цитованим положенням пункту 1 Постанови № 168, залежить від типу військового формування (роду військ), в якому проходить службу військовослужбовець, у зв`язку з чим подальшими змінами, внесеними Постановою від 07.07.2022 року № 793 (застосовується з 24.02.2022 року), Постанова № 168 доповнена пунктом 21, яким установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів».
В свою чергу, з січня 2023 року порядок і умови виплати додаткової винагороди з метою встановлення переліку бойових дій та заходів, передбачених абзацом першим пункту 1 Постанови № 168, а також визначення документів, які підтверджують безпосередню участь військовослужбовця у таких діях і заходах, визначався окремими нормативно-правовими актами, які діяли в різній період.
Так, у період з 01.12.2022 року по 31.01.2023 року порядок і умови виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби визначалися Наказом Адміністрації Держприкордонслужби України № 628/0/81-22-АГ від 09.12.2022 року «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168» (далі Наказ № 628).
Водночас, як зазначив Верховний Суд у постанові від 21.12.2023 року по справі № 200/193/23, що за цей період підлягає застосуванню Наказ № 628 для визначення порядку та умов виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168, оскільки за відсутності цього відомчого нормативно-правового акту не здійснювався би облік особового складу, який мав право на збільшену додаткову винагороду, що призвело б до невиплати цієї частини грошового забезпечення військовослужбовцям. Протилежний висновок поставив би питання необхідності повернення вже виплачених на підставі цих наказів сум додаткової винагороди.
Пунктами 2, 3 Наказу № 628 передбачено, що до безпосередньої участі у бойових діях або заходах належить виконання військовослужбовцями у районах ведення бойових дій:
1) бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань органом Держприкордонслужби (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) під час перебування у складі штабу відповідного органу військового управління Збройних Сил України, у групування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угруповань військ (сил), та за умови вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником;
2) бойових (спеціальних) завдань із усебічного забезпечення органів Держприкордонслужби або їх підрозділів (у тому числі зведених), які згідно з бойовим розпорядженням виконують завдання у складі органів військового управління, військової частини (підрозділів), угрупувань військ, інших складових сил оборони, та за умови вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником;
3) бойових завдань з відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються, нанесення вогневого ураження на об`єкти, що охороняються (у тому числі бойові позиції, блокпости, контрольно-пропускні пункти, спостережні пункти), звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, за умови безпосереднього вогневого контакту з противником або нанесення руйнувань чи пошкоджень цим об`єктам під час збройного нападу (вогневого ураження);
4) бойових (спеціальних) завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) в умовах безпосереднього зіткнення або взаємного вогневого контакту з противником;
5) бойових завдань з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей;
6) польотів, ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту згідно з бойовими розпорядженнями;
7) бойових (спеціальних) завдань екіпажами кораблів, катерів, суден забезпечення Держприкордонслужби в морській та річковій акваторіях, поєднаних з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником, а також при виконанні бойових завдань щодо пошуку (тралення) та знешкодження (знищення) мін, вибухонебезпечних предметів.
Документами, що підтверджують безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях або заходах, є:
1) бойовий наказ (бойове розпорядження);
2) журнал бойових дій (службово-бойових дій, вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал, журнал ведення оперативної обстановки, бойове донесення або постова відомість під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад чи копії або витяги з них;
3) рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу (групи, загону, екіпажу) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військового звання, прізвища, власного імені та по батькові (за наявності), а також кількості днів участі у таких діях або заходів.
У спірний період включно механізм виплати на період дії воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби України додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови № 168 визначався Порядком та умовами виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26.01.2023 року № 36, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 31.01.2023 року за № 196/39252 (далі Порядок № 36).
Пунктами 3, 4 та 7 Порядку № 36 визначено, що до безпосередньої участі в бойових діях або заходах належать виконання військовослужбовцем у районах ведення воєнних (бойових) дій:
1) бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань органом (підрозділом, у тому числі зведеним) Державної прикордонної служби України (далі - Держприкордонслужба) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;
2) бойових (спеціальних) завдань з усебічного забезпечення органів (підрозділів) Держприкордонслужби, угруповань військ, інших складових сил оборони згідно з бойовим розпорядженням в умовах вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником;
3) бойових завдань з охорони об`єктів під час нанесення по них вогневого ураження противником, відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення їх у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою за умови безпосереднього вогневого контакту з противником;
4) бойових (спеціальних) завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) в умовах безпосереднього зіткнення або взаємного вогневого контакту з противником;
5) бойових (спеціальних) завдань з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей;
6) польотів, ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту згідно з бойовими розпорядженнями;
7) бойових (спеціальних) завдань у складі екіпажу корабля, катера, судна забезпечення Держприкордонслужби в морській та річковій акваторіях, поєднаних з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником, а також виконання бойових завдань з пошуку (тралення) та знешкодження (знищення) мін, вибухонебезпечних предметів;
8) бойових (спеціальних) завдань у складі відділів прикордонної служби, прикордонної застави, прикордонної комендатури, прикордонної комендатури швидкого реагування в умовах вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником.
Документами, що підтверджують безпосередню участь військовослужбовців у воєнних (бойових) діях або заходах, є:
- бойовий наказ (бойове розпорядження);
- журнал бойових дій (службово-бойових дій, вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал, журнал ведення оперативної обстановки) або бойове донесення, або постова відомість під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад, чи копії або витяги з них;
- рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу (групи, загону, екіпажу) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військового звання, прізвища, власного імені та по батькові (за наявності), а також кількості днів участі військовослужбовців у бойових діях або заходах.
Райони ведення воєнних (бойових) дій визначаються рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що право на виплату додаткової винагороди не є безумовним, а виникає у військовослужбовців виключно у разі, коли вони беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення).
Разом з тим, колегія суддів зауважує, що райони ведення воєнних (бойових) дій визначаються виключно рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України, що прямо встановлено відомчими нормативно-правовими актами, які визначали порядок і умови виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, зокрема Наказ № 628, Порядок № 36.
Відповідно до витягу журналу бойових дій ВПС “ ІНФОРМАЦІЯ_2 ” (тип Б) НОМЕР_2 прикордонного загону Держприкордонслужби України від 20.08.2022 № 6-98 (гриф) том 2, від 01.01.2023 № 6/98 (гриф) том 1, від 08.08.2023 № 6/98 (гриф) том 2, ОСОБА_1 з 31.12.2022 по 16.02.2023 проходив службу в районах н.п. Благовіщенське; з 17.02.2023 по 14.05.2023 та з 27.05.2023 по 05.06.2023 в районах н.п. Білозерка (правий берег р. Кошева); з 15.05.2023 по 26.05.2023 в районах н.п. Баштанка (Миколаївська область); 06.06.2023 в районах н.п. Комишани (правий берег р. Кошева); з 06.06.2023 по 15.07.2023 в районах н.п. Білозерка (правий берег р. Кошева); з 16.07.2023 по 31.08.2023 в районах н.п. н.п. Комишани (правий берег р. Кошева).
Суд першої інстанції доцільно вказав, що н.п. Білозерка входить до складу Білозерської селищної територіальної громади Херсонського району Херсонської області, а н.п. Благовіщенське та н.п. Комишани (правий берег р. Кошева) входять до складу Херсонської міської територіальної громади Херсонського району Херсонської області. При цьому, до складу Херсонського району Херсонської області входять території Білозерської селищної, Великокопанівської сільської, Виноградівської сільської, Дар`ївської сільської, Музиківської сільської, Олешківської міської, Станіславської сільської, Херсонської міської, Чорнобаївської сільської, Ювілейної сільської територіальних громад.
В свою чергу, у спірний період воєнні (бойові) дії в Херсонському районі Херсонській області велися лише на території Олешківської міської територіальної громади, островах Забіч, Великий, Бакайський, Борщевий на території Білозерської селищної територіальної громади, островах Карантинний, Великий Потьомкін, Малий Потьомкін, Круглик на території Херсонської міської територіальної громади, що вбачається з наказів Головнокомандувача Збройних Сил України “Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій” за № 26 від 02.02.2023 (із внесеними змінами на підставі наказів Головнокомандувача Збройних Сил України № 35 від 14.02.2023 та № 67 від 17.03.2023), № 52 від 01.03.2023 (із внесеними змінами на підставі наказу Головнокомандувача Збройних Сил України № 68 від 17.03.2023), № 89 від 01.04.2023, № 111 від 01.05.2023, № 147 від 01.06.2023, № 183 від 01.07.2023, № 210 від 01.08.2023, № 247 від 01.09.2023, № 273 від 01.10.2023, № 301 від 01.11.2023, № 341 від 01.12.2023 та № 2 від 01.01.2024.
Отже, у спірний період ОСОБА_1 проходив службу на території Херсонського району Херсонської області, а саме АДРЕСА_1 (правий берег р. Кошева), які згідно з наказами Головнокомандувача Збройних Сил України, не включались до районів ведення воєнних (бойових) дій.
Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що оскільки ОСОБА_1 проходив службу та виконував бойові розпорядження поза районами ведення воєнних (бойових) дій, визначених наказами Головнокомандувача Збройних Сил України з 01.01.2023, що виключає наявність підстав для виплати йому збільшеної до 100 000 грн. додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168.
Також, колегія суддів звертає увагу на відсутність у матеріалах справи рапортів (донесення) начальника (командира) підрозділу про участь позивача (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, за спірний період.
Відтак апеляційний суд, як і суд першої інстанції вважає, що викладена у витязі з Журналу бойових дій відділу прикордонної служби “ ІНФОРМАЦІЯ_2 ” (далі – ВПС “ ІНФОРМАЦІЯ_2 ”) (тип Б) НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 20.08.2022 № 6-98-гриф том 2, від 01.01.2023 № 6/98-гриф том 1, від 08.08.2023 № 6/98-гриф том 2, не є належним підтвердженням безпосередньої участі позивача у бойових діях, оскільки містять лише дані щодо підрозділу, який застосовується, мету застосування, ділянку застосування, термін застосування та ПІБ військовослужбовця, його озброєння та техніку
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про відсутність протиправної бездіяльності НОМЕР_2 Прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) щодо невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, яка передбачена постановою КМУ № 168 у спірний період.
Враховуючи все вищевикладене, на думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29.
При цьому апеляційний суд враховує, що, як неодноразово відзначав Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29-30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії», заява № 18390/91).
Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», заява № 49684/99).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення ЄСПЛ у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.).
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.02.2025 у справі № 420/38522/24 – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		О.І. Шляхтицький	
Судді	  	А.Г. Федусик    Г.В. Семенюк