Справа № 750/15710/24 	Головуючий у 1 інстанції Крапивний Б. В. 	
Провадження № 33/4823/213/25 	  	
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2025 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,
за участю захисника – адвоката Корчового В.В.,
  
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 лютого 2025 року,

                                   В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючий директором КНП «Чернігівський геріатричний пансіонат», інвалід ІІ групи, мешканець                        АДРЕСА_1 , 

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Як встановив суд, 31 жовтня 2024 року, о 19 год. 28 хв., ОСОБА_1 по просп. Левка Лук`яненка, біля буд. 22, в м. Чернігові, керував автомобілем Infiniti QX60, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою приладу Драгер та у медичному закладі у лікаря-нарколога відмовився.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати як незаконну та закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу даного адміністративного правопорушення. Вважає, що висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи. Зазначає, що місцевим судом надано неправильну оцінку доказам у справі, оскільки він не керував транспортним засобом, за обставин, викладених у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, а лише знаходився в салоні свого автомобіля, який стояв припаркованим та взагалі відсутній сам факт зупинки транспортного засобу. При цьому, вказує, що був тверезий, а озвучені працівником поліції ознаки алкогольного сп`яніння могли бути викликані через незадовільний стан його здоров`я, у зв`язку з чим він не мав можливості їхати на освідування. Посилається на те, що другий примірник протоколу про адмінправопорушення йому не видавався. Окрім цього, зазначає, що працівниками поліції йому не було надано можливості скористатися правом на допомогу адвоката, чим було порушено право на захист, до того ж протокол складено за відсутності свідків,  а тому вважає, що його було безпідставно притягнуто до адмінвідповаідальності.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. 

При цьому, в судовому засіданні захисник зазначив, що                  ОСОБА_1 був поінформований належним чином про час та місце слухання справи та не заперечував щодо розгляду справи за його відсутності.

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. 

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі-Інструкція), затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №163396 від 31.10.2024 року, ОСОБА_1 31 жовтня 2024 року, о              19 год. 28 хв., по просп. Левка Лук`яненка, біля буд. 22, в м. Чернігові, керував автомобілем Infiniti QX60, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою приладу Драгер та у медичному закладі у лікаря-нарколога відмовився (а.с.3). 
Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозапис з нагрудних камер інспекторів патрульної поліції.
В матеріалах справи наявний диск з відеозаписом події, яка мала місце 31.10.2024 року (а.с.8), за участю ОСОБА_1 , зміст якого підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та висновки місцевого суду про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що транспортним засобом він не керував, то вони є необґрунтованими, оскільки на відеозаписі працівників поліції зафіксовано рух транспортного засобу марки Infiniti QX60, реєстраційний номер НОМЕР_1 за кермом якого перебував саме ОСОБА_1 ,  а тому, твердження останнього про те, що даний факт відсутній в матеріалах справи, не заслуговують на увагу.
При спілкуванні з водієм, працівники поліції виявили у нього явні ознаки алкогольного сп`яніння і йому було неодноразово запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у закладі охорони здоров`я, але останній відмовився. 
Також, працівник поліції роз`яснив водію, що у разі його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу так і у закладі охорони здоров`я, відносно нього буде складено адмінпротокол за ст. 130 КУпАП.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Невиконання названого пункту Правил, у даному випадку, утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Виконання вимог поліцейського пройти огляд є обов`язком водія, який після проведення огляду та у разі незгоди з вимогами пройти такий огляд мав усі підстави оскаржити дії поліцейського у визначеному Законом порядку.

На думку суду апеляційної інстанції, саме усвідомлення водієм      ОСОБА_1 можливого виявлення стану алкогольного сп`яніння в разі продуття приладу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу, від продуття якого він відмовився, а також його відмова від проходження відповідного огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, і зумовило таку його поведінку.

При цьому, факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння було зафіксовано на технічний носій, що узгоджується із положеннями ст.266 КУпАП.

У силу положень ст. 266 КУпАП, за умови фіксації поліцейським огляду на стан сп`яніння або відмови від проходження такого огляду технічними засобами відеозапису участь двох свідків є необов`язковою і це дає підстави для відхилення доводів апелянта.

З протоколу про адміністративне правопорушення, направлення на огляд водія на стан сп`яніння, акту огляду з використанням спеціальних технічних засобів та доданого до них відеоматеріалу вбачається (а.с.3,6-8), що працівником поліції були озвучені ОСОБА_1 та занесені до протоколу ті ознаки алкогольного сп`яніння останнього, які як наслідок потягли за собою пропозицію щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а отже, жодних порушень з боку працівників поліції, на переконання суду апеляційної інстанції, в даному випадку не було.

Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції були грубо порушені його права, передбачені ст. 268 КУпАП, а саме - право на захист, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно ч. 4 ст. 256 КУпАП, при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Наданим відеозаписом зафіксований факт роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, про що також має місце відмітка у протоколі, що свідчить про те, що останньому були роз`яснені його права та обов`язки.

Жодний нормативно-правовий акт не передбачає необхідної присутності адвоката під час проходження водієм огляду на стан сп`яніння, а також обов`язку працівника поліції при огляді водія на стан сп`яніння та при складанні протоколу за результатами огляду забезпечити участь захисника.

При цьому, працівники поліції за проханням водія надали йому можливість скористатись правовою допомогою адвоката, але останній тягнув час та таким правом не скористався.

Другий примірник протоколу про адмінправопорушення працівниками поліції ОСОБА_1 вручено було з підстав відмови останнього у його отриманні, що має місце на відеозаписах працівників поліції (20:02:59). 

Крім того, на спростування доводів захисника про те, що ОСОБА_1 , погано себе почував, алкогольні напої не вживає взагалі і в цей день не вживав, вважав вимогу поліцейського про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння безпідставною, а тому і відмовився їхати в лікарню, то апеляційний суд зауважує, що як водій, відповідно до п. 2.5 ПДР, останній не мав право, а був зобов`язаний, на вимогу поліцейського, пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в незалежності від свого самопочуття чи наявності хвороб, що, до речі, не заважало йому керувати у такому стані джерелом підвищеної небезпеки. 
Слід зазначити і те, що ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу не вказував, що він має погане самопочуття і йому необхідна відповідна медична допомога, про що також останній не зазначив і у протоколі про адмінправопорушення та взагалі відмовився від будь-яких пояснень по суті порушення, а лише сперечався із працівниками поліції та всіляким чином намагався уникнути відповідальності за вчинене, а тому долучені захисником до матеріалів справи документи із закладу охорону здоров`я відносно ОСОБА_1 , апеляційним судом не беруться до уваги. Більш того, звернення останнього до медичного закладу було вже після складання працівниками поліції адмінматеріалів за ч. 1 ст. 130 КУпАП.  

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного Інструкцією. Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівника поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.

Слід зазначити і те, що будь-яких зауважень чи заперечень щодо оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Відтак, доводи ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію останнього слід розцінювати, як намагання ним уникнути установленої законом відповідальності за скоєне.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, його особи, ступеня вини та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як ОСОБА_1 ,  так і іншими особами.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови суду не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд –       

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП – без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.  

Суддя	М. М. Оседач