Справа № 127/36714/24
Провадження № 22-ц/801/801/2025
Категорія: 62
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
Доповідач:Сало Т. Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року	Справа № 127/36714/24	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний  суд у  складі колегії  суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Ковальчука О.В., Шемети Т.М., секретар Луцишин О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 лютого 2025 року, ухвалене суддею Ан О.В. в м. Вінниці, повне рішення складено 03 лютого 2025 року, в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про стягнення недоотриманої суми пенсії в порядку спадкування,
встановив:
У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі – ГУ ПФУ у Вінницькій області) на її користь недоотриману суму пенсії, яка набута в прядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_2 у розмірі 198 243,39 грн.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що 14 вересня 2022 року Вінницьким окружним адміністративним судом прийнято рішення у справі №120/5713/22 за позовом ОСОБА_2 до ГУ ПФУ у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, яким позов задоволено. Вказаним рішення зобов`язано ГУ ПФУ у Вінницькій області провести перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії, починаючи з 01 квітня 2019 року. 
Разом з тим, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, а позивачка є єдиною спадкоємицею за законом.
ОСОБА_1 зазначає, що після смерті чоловіка вона зверталася до відповідача із запитом щодо можливості отримання неотриманих коштів на виконання згаданого рішення суду, однак, кошти залишилися не виплаченими. За розрахунками ГУ ПФУ у Вінницькій області, сума невиплаченої пенсії на виконання рішення суду становить 198 243,39 грн.
Позивачка вважає, що вона успадкувала належні спадкоємцю суми пенсії відповідно до статті 1227 ЦК України в тому розмірі, в якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент смерті.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03 лютого 2025 року позов задоволено.
Стягнуто з ГУ ПФУ у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 198 243 (сто дев`яносто вісім тисяч двісті сорок три) гривні 39 копійок неотриманої суми пенсії ОСОБА_2 , стягнутої за рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2022 року у справі №120/5713/22.
Стягнуто з ГУ ПФУ у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 1 585 (одна тисяча п`ятсот вісімдесят п`ять) гривень 94 копійки в рахунок відшкодування судових витрат.
Не погодившись із вказаним рішенням, ГУ ПФУ у Вінницькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 
У скарзі зазначає, що нараховані на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2022 року у справі №120/5713/22 кошти включено до Реєстру судових рішень, який ведеться органами Пенсійного фонду України. Вказана заборгованість буде виплачена після виділення коштів на фінансування з Державного бюджету України. Головним управлінням вжито всіх можливих заходів у відповідності до чинного законодавства щодо виконання судових рішень на користь стягувача. Статтею 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, тобто процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду. Обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права. Спір з приводу стягнення заборгованості із виплати пенсії у сумі 198 243,39 грн є тотожним спору у справі №120/5713/22, який вже розглянутий судом, рішення суду набрало законної сили та перебуває на стадії виконання. Заміна сторони у відносинах можлива на будь-якій стадії адміністративного процесу.
У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Встановлено, що до ГУ ПФУ у Вінницькій області із адвокатським запитом звернувся представник ОСОБА_1 – адвокат Дзісь А.Р. з приводу надання інформації щодо виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2022 року у справі №120/5713/22 та щодо можливості переведення заборгованості на спадкоємця (а.с.8).
ГУ ПФУ у Вінницькій області на вказаний запит листом від 05 червня 2024 року повідомило, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2022 року у справі №120/5713/22 ГУ ПФУ у Вінницькій області з 01 квітня 2019 року ОСОБА_2 проведено перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки №XЛ55897 від 07 червня 2022 року, виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 у відповідності до вимог статей 43, 63 Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.
Заборгованість, що була нарахована ОСОБА_2 за рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2022 року у справі №120/5713/22 в розмірі 198 243,39 грн обліковується Головним управлінням в Реєстрі судових рішень. Чинним законодавством не передбачено переведення заборгованості, що виникла внаслідок виконання рішення суду, ухваленого на користь спадкодавця на його спадкоємців (а.с.11 на звороті).
Відповідно до розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № ХЛ 55897 пенсіонера ОСОБА_2 від 15 листопада 2022 року, сума виплати за період з квітня 2019 року по жовтень 2022 року становить 198 243,39 грн (а.с.12). 
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті Першою вінницькою державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №649/2023.
Відповідно до копії довідки державного нотаріуса Першої вінницької державної нотаріальної контори Дишкант М.В. від 05 лютого 2024 року №157/02-14, спадкоємцем, що звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 є дружина померлого ОСОБА_1 . Відомостей про інших спадкоємців, що прийняли спадщину згідно вимог чинного законодавства, згідно матеріалів спадкової справи немає (а.с.8 на звороті). 
ОСОБА_1 , зважаючи на те, що вона у встановленому законом порядку набула право на все майно, яке належало спадкодавцеві на час смерті, в тому числі і на нараховану, але не отриману пенсію, тобто має право на її отримання у відповідності до статті 1227 ЦК України, звернулася до суду із вказаним позовом.
Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Спір між сторонами у цій справі виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме права власності на спадкове майно у вигляді невиплаченої пенсії спадкодавця.
Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої-третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. 
Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. 
У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Відповідно до частини першої статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
Частинами другою та третьою цієї статті визначено, що при зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Крім того, зміст вказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Отже, положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.
До вказаного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22 лютого 2024 року у справі №461/5878/22 у справі за аналогічних правовідносин.
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування (частини друга, четверта, сьома статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).
За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Встановивши, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2022 року у справі №120/5713/22, яке ухвалено за життя спадкодавця та набрало законної сили, зобов`язано ГУ ПФУ у Вінницькій області здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01 квітня 2019 року, однак суми пенсії, що належали чоловіку позивачки залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 успадкувала належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України, а тому заявлена нею вимога про стягнення грошових коштів з органу пенсійного фонду є ефективною в розрізі поновлення порушених спадкових прав.
ГУ ПФУ у Вінницькій області, звертаючись із апеляційної скаргою на вказане рішення не заперечує щодо наявності у нього обов`язку здійснити виплату вказаних коштів, однак вважає, що спір у вказаній справі є тотожним спору у справі №120/5713/22, який вже вирішений судом. Виплата коштів на виконання рішення суду проводиться у межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат і невиплата позивачу коштів відбулася через брак коштів.
Вказана позиція скаржника є хибною, оскільки позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору (постанова Верховного Суду від 22 травня 2019 року справі №640/7778/18).
Відтак, позиви в адміністративній справі №120/5713/22 за позовом  ОСОБА_2 до ГУ ПФУ у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії та в цивільній справі №127/367/14/24 за позовом  ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Вінницькій області про стягнення недоотриманої суми пенсії в порядку спадкування не є тотожними.
У даному випадку суд не ухвалював нове судове рішення, як вважає скаржник, оскільки в даному випадку між сторонами виникли правовідносини щодо отримання в порядку спадкування нарахованої, але неодержаної пенсії спадкодавця. Вказана сума є коштами, які увійшли до складу спадщини, і подальше правове регулювання переходу права на ці кошти іншим особам регулюються нормами ЦК України про спадкові відносини.
Недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.
Посилання скаржника на частину першу статті 382 КАС України відхиляються апеляційним судом, оскільки у вказаній нормі зазначено, що суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Разом з тим, оскільки позивач в адміністративній справі, на користь якого ухвалено рішення суду помер, то вказане свідчить про втрату ним такого права.
У даній справі спір між сторонами виник з приводу захисту ОСОБА_1 свого права на спадкування за законом, а саме стягнення недоотриманої її чоловіком за життя пенсії, тому цей спір має приватноправовий характер та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.
Стягнення коштів з ГУ ПФУ у Вінницькій області є достатнім для ефективного захисту порушених прав позивачки щодо отримання спадкового майна, тобто пенсії свого чоловіка.
Відтак, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки воно ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, 
постановив:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 лютого 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 травня 2025 року.

Головуючий                                         Т.Б. Сало

Судді                                                            О.В. Ковальчук

                                                                Т.М. Шемета