КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
26 лютого 2025 року 
 
справа № 755/719/24
провадження № 22-ц/824/1425/2025
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
судді-доповідача: Музичко С.Г., 
суддів: Болотова Є.В., Желепи О.В.
при секретарі: Правдивець Ю.О.
 
учасники справи:
позивач - Акціонерне товариство «Сенс Банк»
відповідач - ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08 травня 2024 року, постановлене під головуванням судді Арапіної Н.Є., у справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
 
ВСТАНОВИВ:
 
У січні 2024 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Свої вимоги мотивував тим, що 27 вересня 2007 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № 380/1397/07-Пі, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 297 000 доларів США зі сплатою процентів у розмірі 13,50 % річних.                               13 листопада 2014 року між позивачем та відповідачем укладено договір про внесення змін до кредитного договору № 380/1397/07-Пі від 27 вересня 2007 року, відповідно до п. 1.2 якого змінено валюту кредиту та переведено суму кредиту у розмірі 99 868,12 доларів США разом із нарахованими відсотками у розмірі 2 608,38 доларів США у гривню. 
Згідно п. 1.3 договору сторонами погоджено, що зміна валюти заборгованості за кредитним договором № 380/1397/07-Пі від 27 вересня 2007 року здійснюється шляхом видачі двох разових кредитів загальною сумою 1 793 338,75 грн (сума кредиту 1 складає                                             819 094,66 грн, сума кредиту 2 складає 974 244,09 грн. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. 
Згідно розрахунку заборгованості за договором № 380/1397/07-Пі від 27 вересня                     2007 року заборгованість відповідача за невиконання умов договору станом на 21 вересня                 2023 року становить у розмірі 1 764 336, 45 грн, з яких заборгованість за кредитом 1 у розмірі 807 212,95 грн, заборгованість за відсотками за кредитом 1 у розмірі 188 772,31 грн, заборгованість за кредитом 2 у розмірі 757 929,81 грн, заборгованість за відсотками за кредитом 2 у розмірі 10 421,38 грн. 
У зв`язку з чим просив стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором та витрати зі сплати судового збору.
Рішенням Дніпровського районного суду від 08 травня 2024 року позов задоволено.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс банк», заборгованість за кредитним договором № 380/1397/07-Пі від 27 вересня 2007 року у розмірі 1 764 336 грн 45 коп, з яких заборгованість за кредитом 1 у розмірі 807 212,95 грн, заборгованість за відсотками за кредитом 1 у розмірі 188 772,31 грн, заборгованість за кредитом 2 у розмірі 757 929,81 грн, заборгованість за відсотками за кредитом 2 у розмірі 10 421,38 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс банк» витрати зі сплати судового збору в сумі 26 465  грн 05 коп.
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, постановити нове про відмову в задоволені позову.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що у зв`язку з не повідомленням відповідача суд зобов`язаний був відкласти підготовче засідання. Таким чином, апелянт був позбавлений права на участь у розгляді справи по суті у суді першої інстанції. До позовної заяви в якості доказів банком було ксерокопії документів, які не засвідченні належним чином. Суд першої інстанції проігнорував, що надані банком в обґрунтування своїх вимог докази не є допустимими, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог за їх недоведеністю.            Позивачем не надано доказів початкової суми кредиту у гривні, що позбавляє можливості об`єктивно розрахувати суму заборгованості. Позовна заява не підписана уповноваженою особа, оскільки до позову не додано документів, які б підтверджували повноваження на підписання від імені банку довіреності на представництво інтересів позивача в суді. Крім того, банк не може отримати погашення кредиту за рахунок іпотечного майна під час дії воєнного стану, а також впродовж тридцяти днів після його скасування.
В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу.
Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував. 
Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що позичальником належним чином не виконано умови кредитного договору. Відповідач не надав суду доказів сплати кредиту.
Колегія суддів погоджується з даним висновком суду, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 27 вересня 2007 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № 380/1397/07-Пі, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 297 000 доларів США зі сплатою процентів у розмірі 13,50 % річних (а.с. 6-9).
13 листопада 2014 року між позивачем та відповідачем укладено договір про внесення змін до кредитного договору № 380/1397/07-Пі від 27 вересня 2007 року, відповідно до п. 1.2 якого змінено валюту кредиту та переведено суму кредиту у розмірі 99 868,12 доларів США разом із нарахованими відсотками у розмірі 2 608,38 доларів США у гривню. 
Згідно п. 1.3 договору сторонами погоджено, що зміна валюти заборгованості за кредитним договором № 380/1397/07-Пі від 27 вересня 2007 року здійснюється шляхом видачі двох разових кредитів загальною сумою 1 793 338,75 грн (сума кредиту 1 складає 819 094,66 грн, сума кредиту 2 складає 974 244,09 грн) (а.с.10-15).
Згідно розрахунку заборгованості за договором № 380/1397/07-Пі від 27 вересня 2007 року заборгованість відповідача за невиконання умов договору станом на 21 вересня 2023 року  становить у розмірі 1 764 336, 45 грн, з яких заборгованість за кредитом 1 у розмірі 807 212,95 грн, заборгованість за відсотками за кредитом 1 у розмірі 188 772,31 грн, заборгованість за кредитом 2 у розмірі 757 929,81 грн, заборгованість за відсотками за кредитом 2 у розмірі 10 421,38 грн (а.с. 25-27, 28-30).
22 вересня 2023 року позивачем на адресу відповідача направлено вимогу усунення порушень за кредитним договором (а.с. 32, 33-35).
Згідно положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. В силу ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами( з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Положенням статті 611 ЦК України, визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Судом вірно встановлено, що  умови кредитного договору позичальником належним чином не виконані, в передбачені договором строки кредит не погашений.
Доводи апелянта щодо неналежного його сповіщення про розгляд справи в суді першої інстанції спростовуються відзивом відповідача  (а.с.106-113), а також отриманими судовими повістками представником відповідача (а.с.98).
Твердження апелянта щодо невірно складеного позивачем розрахунку колегія суддів до уваги не приймає, оскільки  відповідач суду не надав іншого розрахунку, а також не надав доказів щодо належного виконання ним умов кредитного договору.
Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи відповідача про те, що небажання банку вчиняти дії для продажу заставного майна для погашення заборгованості є безумовним простроченням кредитора і за цей час банк не вправі нараховувати проценти, оскільки вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором відповідає вимогам закону та матеріалам справи. 
Судом належним чином перевірено розрахунок відсотків за несвоєчасне погашення кредиту та встановлено, що розрахунок зроблено з урахуванням умов кредитного договору та підписаного позивачем паспорту споживчого кредиту: заборгованість за відсотками за кредитом 1 становить у розмірі 188 772,31 грн, заборгованість за відсотками за кредитом 2 становить у розмірі 10 421,38 грн.
Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростували.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було встановлено усі обставини справи та надано їм належну правову оцінку.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 367, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -
 
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08 травня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено 25 березня 2025 року.

Суддя-доповідач
 
Судді