УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
31 березня 2025 року
м. Київ
 
справа № 273/1427/24
провадження № 51-3587 впс 24
 
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                       ОСОБА_1 ,
суддів                                                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання          ОСОБА_4 ,
в режимі відеоконференції
обвинуваченого                                      ОСОБА_5 ,
захисника                                             ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про направлення матеріалів кримінального провадження (справа № 273/1427/24) за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,
встановив:
До Верховного Суду у порядку cт. 34 КПК України в черговий раз надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про направлення матеріалів кримінального провадження за його обвинуваченням з Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області до Голосіївського районного суду м. Києва.
Клопотання повторно мотивовано тим, що один з епізодів кримінального правопорушення вчинено на території Голосіївського районного суду м. Києва. Крім цього зазначено, що він та його колишня дружина постійно проживають в Голосіївському районі м. Києва. Свідки сторони захисту також постійно проживають в м. Києві та Київській області, а його захисник працює та мешкає в межах міста Києва та Київської області. Вважає, що Житомирський апеляційний суд, без наявності до того законних підстав, прийняв рішення про направлення зазначеного кримінального провадження до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області, порушуючи при цьому його права. Крім того стверджує, що працівники органів Служби безпеки України у Житомирській області та прокуратури можуть впливати на суддів місцевих судів Житомирської області та Житомирського апеляційного суду і тому, на його думку, буде порушене його право на неупереджений судовий розгляд.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, перевіривши наведені у клопотанні доводи та вивчивши наявні матеріали провадження, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідно приписів ч. 1 ст. 34 КПК України, кримінальне провадження може бути передано на розгляд до іншого суду, якщо: до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності; після задоволення відводів (самовідводів) чи інших випадках неможливо утворити склад суду для судового розгляду; обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; ліквідовано суд або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який здійснював судове провадження.
Разом із цим, абзацом 6 вищезазначеної статті передбачено, що до початку судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження (крім кримінальних проваджень, що надійшли на розгляд Вищого антикорупційного суду) з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків, а також у разі неможливості здійснювати відповідним судом правосуддя (зокрема, надзвичайні ситуації техногенного або природного характеру, епідемії, епізоотії, режим воєнного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 32 КПК України провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.
Як убачається з інформації, наданої Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області, у провадженні суду знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , по якому судовий розгляд не розпочався.
З наявних у касаційному суді даних слідує, що питання про направлення зазначеного кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів вже неодноразово вирішувалося Верховним Судом.
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотань Верховний Суд виходив з того, що вони не містили належного обґрунтування, передбаченого ст. 34 КПК України, для направлення вказаного кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів та відсутня інформація про неможливість розгляду вказаного провадження Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області.
Із системного аналізу норм кримінального процесуального закону слідує, що кримінальне провадження може бути направлено з одного суду до іншого у виняткових випадках, коли іншим чином забезпечити виконання завдань кримінального провадження неможливо.
Водночас, зі змісту клопотання обвинуваченого не вбачається підтвердження об`єктивної неможливості забезпечити Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області оперативності та ефективності розгляду кримінального провадження у зв`язку із проживанням деяких свідків у кримінальному провадженні у м. Києві, зокрема, шляхом застосування передбаченого ст. 336 КПК України механізму проведення дистанційного судового провадження.
Разом із тим, факт перебування учасників кримінального провадження на території іншої області самі по собі не є винятковим випадком у розумінні положень ст. 34 КПК України для направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а питання забезпечення явки учасників кримінального провадження носить виключно організаційний характер.
Як слідує з матеріалів провадження обвинувачений ОСОБА_5 перебуває під вартою в ДУ «Житомирська установа виконання покарань № 8», тому його посилання на проживання в Голосіївському районі м. Києва, як на підставу для направлення вказаного кримінального провадження на розгляд до Голосіївського районного суду м. Києва, є безпідставними.
Статтею 34 КПК України не передбачена передача кримінального провадження до іншого суду за місцем роботи або проживання захисника, тому доводи клопотання  в цій частині не ґрунтуються на положенням кримінального процесуального законодавства.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України у обвинувальному акті, зокрема, викладаються фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими. До фактичних обставин, в тому числі, відноситься місце вчинення кримінального правопорушення. Перевірка достовірності фактичних обставин здійснюється під час судового розгляду.
Згідно копії обвинувального акта кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується  ОСОБА_5 за останнім епізодом, вчинено на території, що відноситься до територіальної юрисдикції Баранівського районного суду Житомирської області.
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 01 липня 2024 року задоволено подання голови Баранівського районного суду Житомирської області, кримінальне провадження щодо   ОСОБА_5 направлено для розгляду до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області.
Таким чином, у клопотанні обвинуваченим не наведено визначених законом підстав для передачі вказаних матеріалів кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.
Щодо доводів   ОСОБА_5 про можливу упередженістьсуддів місцевих судів Житомирської області та Житомирського апеляційного суду під час розгляду даного кримінального провадження, то вказане питання може бути вирішено в порядку статей 8082 КПК України шляхом подачі заяви про відвід судді.
Нових обставин, які можуть слугувати підставою для передачі кримінального провадження та які Суд мав би взяти до уваги, обвинуваченим не наведено.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що відсутні підстави, передбачені статтями 32, 34 КПК України, для передачі кримінального провадження щодо 
  ОСОБА_5  до Голосіївського районного суду м. Києва.
Керуючись статтями 32, 34 КПК України, Суд
постановив:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про направлення матеріалів кримінального провадження (справа № 273/1427/24) за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                           ОСОБА_3