ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
29 травня 2025 року           справа №200/6979/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Компанієць І.Д., розглянув у письмовому провадженні апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 р. у справі № 200/6979/24 (головуючий І інстанції Михайлик А.С.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

                                                          УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, в якому просив:
- визнати протиправними та скасувати рішення про перерахунок пенсії за віком № 914210191010 від 29.08.2024;
- визнати протиправним та скасувати рішення, оформлене листом № 26405-23363/Р-02/8-0500/24 від 27.09.2024 про відмову в зарахуванні до переходу з пенсії за вислугу років на пенсію за віком для застосування у розрахунку пенсії показника за три роки, що передують подачі заяви (2021 – 2023 роки);
- зобов`язати повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком від 14.08.2024 та прийняти рішення про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 14.08.2024 із застосуванням під час її обчислення показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за три календарні роки (2021-2023 роки), що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме 13559,41 грн.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо незастосування показника середньої заробітної плати в Україні за останні три календарних роки, що передують призначенню пенсії за віком, а саме за 2021-2023 роки (13559,41грн) під час призначення пенсії за віком на підставі заяви ОСОБА_1 №2192 від 14.08.2024.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області перерахувати пенсію за віком ОСОБА_1 із застосуванням при проведенні такого перерахунку показника середньої заробітної плати в Україні за останні три календарних роки, що передують призначенню пенсії за віком, а саме за 2021-2023 роки (13559,41 грн) з 14.08.2024.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо незастосування показника середньої заробітної плати в Україні за останні три календарних роки, що передують призначенню пенсії за віком, а саме за 2021-2023 роки (13559,41 грн) під час перерахунку пенсії за віком на підставі заяви ОСОБА_1 №2193 від 14.08.2024.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області перерахувати пенсію за віком ОСОБА_1 із застосуванням при проведенні такого перерахунку показника середньої заробітної плати в Україні за останні три календарних роки, що передують призначенню пенсії за віком, а саме за 2021-2023 роки (13559,41 грн) з 14.08.2024.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідачі (Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області) подали апеляційні скарги, в яких просили скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційних скарг зазначають, що відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону № 1058 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Оскільки позивачу було призначено пенсію за вислугу років з 2015 року, тому відповідно до заяви від 14.08.2024 відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача.
Перерахунок пенсії проведено відповідачем з 14.08.2024 у відповідності до частини 3 статті 45 Закону № 1058 з дня подання позивачем відповідної заяви. Суд І інстанції не врахував, що перерахунок пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021, 2022, 2023 роки не можуть бути здійснено, оскільки відповідно до заяви позивача від 14.08.2024 йому проведено перерахунок пенсії за нормами ч. 3 статті 45 Закону №1058, а не первинне призначення пенсії. Позивачу було первинно призначено пенсію в 2015 році.
Тобто, виходячи з норм чинного законодавства України, оскільки позивачу первинно було призначено пенсію за вислугу років в 2015 році, у відповідача відсутні правові підстави для застосування показника середньої заробітної плати по Україні за 2021, 2022, 2023 роки при перерахунку пенсії за віком, оскільки показник середньої заробітної плати по Україні за 2021-2023 роки застосовуються лише при первинному призначенні пенсії у 2024 році.
Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційних скаргах, залишити без задоволення, з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Відповідно до відомостей підсистеми «Призначення та виплата пенсії», позивач є отримувачем пенсії з 01.09.2015, до серпня 2024 року отримувала пенсію за вислугу років.
14.08.2024 позивач звернулася через веб-портал електронних послуг звернулась до Пенсійного фонду України із заявами № 2192 та № 2193 про переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058.
Звернення позивача за № 2192 опрацьовано за принципом екстериторіальності відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 №339/35961 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, що є відповідачем 2 у справі.
Відповідно до протоколу про перерахунок пенсії рішенням №914210191010 від 23.08.2024 позивачу перераховано пенсію, вид перерахунку: з виду на вид, розмір пенсії за віком становить 2980,00 грн та визначений шляхом добутку середньомісячного заробітку 7229,000 на коефіцієнт стажу – 0,31.
Згідно з матеріалами справи середньомісячний заробіток для обчислення пенсії становить 7229,00 грн та обчислений відповідачем 2 шляхом добутку середнього заробітку за 2014-2016 (3764,40 грн) та коефіцієнту збільшення показника середньої заробітної плати (1,17* 1,11* 1,11* 1,14* 1,197 * 1,0796) та індивідуального коефіцієнту для обчислення пенсії (0,90425).
14.08.2024 позивач через веб-портал електронних послуг звернулась до Пенсійного фонду України із заявою № 21923 про переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058.
Звернення позивача № 2193 було опрацьовано за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Волинській області, що є відповідачем 3 у справі. Згідно з протоколом про перерахунок пенсії рішенням № 914210191010 від 29.08.2024 позивачу перераховано пенсію, вид перерахунку: у зв`язку з уточненням даних в ЕПС, 14.08.2024, розмір пенсії за віком становить 2980,00 грн, розмір пенсії обчислено шляхом добутку середньомісячного заробітку 7229,00 на коефіцієнт стажу – 0,31.
Листом від 27.09.2024 відповідач 1 повідомив позивача про те, що після призначення позивачу пенсії за вислугу років на підставі пункту 4-3 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону 1058, розмір пенсії позивача з 01.10.2017 перерахований із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки (3764,40 грн). Через запровадження з 01.03.2019 нового механізму індексації пенсій, призначених за нормами Закону 1058 та Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону 1058, показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії в розмірі збільшувався кожного року на коефіцієнти збільшення, що встановлені постановами КМУ, у 2019 році - 1,17; у 2020 і 2021 роках 1,11; у 2022 році – в розмірі 1,14; у 2023 році – у розмірі 1,197; у 2024 році – у розмірі 1,0796. Таким чином показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсій, збільшився до 4404,35 грн (3764,40 * 1,17) у 2019 році, до 4888,83 грн (4404,35 * 1,11) у 2020 році, до 5426,60 грн (4888,83 * 1,11) – у 2021 році, до 6186,32 грн (5426,60 * 1,14) у 2022 році, до 7405,03 грн (6186,32 * 1,197) у 2023 році, до 7994,47 грн (7405,03 * 1,0796) у 2024 році.
З 14.08.2024 на підставі заяви № 2193 позивача переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком та, оскільки здійснено перехід з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, для застосування показника за три роки, що передують подачі заяви (2021 – 2023) підстави відсутні.
Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 44 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом.
Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Закон України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом (далі - Закон №1058).
Відповідно до ч.1 ст.9 Закон №1058 в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
За змістом статті 10 Закону №1058 особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.
Відповідно до частини 2 статті 40 Закону №1058 заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.
Отже, вказана норма передбачає врахування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
Згідно ч.3 ст.45 Закону №1058 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
За приписами ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп -заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск -сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К -страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
З аналізу зазначених вище норм вбачається, що ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV встановлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.
Разом з цим, суд звертає увагу, що позивачу у 2015 році було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 1788-XII, а за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV остання звернулася 14.08.2024 вперше, а тому, в цьому випадку, мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного виду на інший вид пенсії в межах одного Закону відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV. 
Суд звертає увагу, що на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії, норми Закону України “Про пенсійне забезпечення”, були чинними. Цей закон не скасований Верховною Радою України, його положення не визнавалися неконституційними або незаконними і на сьогодні.
Отже, у випадку призначення особі пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, має місце саме призначення пенсії, а не переведення згідно ч. 3 ст. 45 Закону №1058-IV.
Крім того, статтею 9 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” не передбачено такого виду пенсії, як пенсія за вислугу років. Разом з тим, частина 3 статті 45 зазначеного Закону регламентує порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.
Отже, у випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії.
Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у постановах від 31 жовтня 2018 року у справі № 876/5312/17, від 31 жовтня 2018 року у справі № 577/2576/17, та Верховного Суду, висловлену у постановах від 31 липня 2019 року у справі № 720/208/17, від 16 червня 2020 року у справі № 127/7522/17, від 18 серпня 2020 року у справі №263/6611/17.
Так, у наведених справах встановлено, що позивачам первинно було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення”. У подальшому, позивачів переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. У цих справах Суд дійшов висновку про те, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення”, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно частиною третьою статті 45 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на інший вид пенсії у межах одного закону, а тому при обчисленні пенсії необхідно застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) за три роки, що передували року призначенню пенсії за віком.
Суд вважає, що в даному випадку відповідачами здійснено дії щодо незастосування при розрахунку пенсії позивачу показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
За наслідками судового розгляду, місцевий суд дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків місцевого суду.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

                                                          ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 р. у справі № 200/6979/24 – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 р. у справі №200/6979/24 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 29 травня 2025 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                                   Т.Г. Гаврищук

Судді                                                                                                                          А.А. Блохін

                                                                                                                                   І.Д. Компанієць