ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

20 травня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/31256/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів:  Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,       
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу   Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, ОСОБА_1   на рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.01.2025 в адміністративній справі №160/31256/24 ( суддя Юрков Е.О.)   за позовом  ОСОБА_1   до  Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області     про  ввизнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 в особі представника Вовка Михайла Вадимовича, через систему "Електронний Суд" звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області з вимогами:
визнати протиправними та скасувати рішення №212450013270 від 03 червня 2024 року Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, код ЄДРПОУ 13814885 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;
визнати протиправними та скасувати рішення №212450013270 від 05 вересня 2024 року Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, код ЄДРПОУ 13486010 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;
визнати протиправними та скасувати рішення №212450013270 від 30 вересня 2024 року Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, код ЄДРПОУ: 20453063 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, код ЄДРПОУ 21910427 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 зарахувати з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, а саме з 26 березня 2024 року:
до загального страхового стажу, на підставі записів Трудової книжки НОМЕР_2 , періоди роботи з 09.09.1981р. по 17.04.1982р., з 19.06.1984р. по 18.06.1991р., з 17.07.1991р. по 19.09.1994р., з 20.09.1994р. по 30.12.1994р.;
до загального страхового стажу період здійснення підприємницької діяльності з 25.04.1995р. по 31.03.1999р., з 01.01.2000р. по 31.12.2000р., з 01.01.2002р. по 31.12.2002р., з 01.04.2003р. по 31.08.2003р.;
страховий стаж в кратному розмірі з розрахунку один рік за один рік шість місяців, як стаж, вироблений в місцевостях, прирівняних до району Крайньої Півночі періоди роботи з 09.09.1981р. по 17.04.1982р., з 19.06.1984р. по 01.12.1988р., з 01.12.1988р. по 31.12.1990р. з врахуванням заробітної плати, зазначеної в Довідці №02/465 від 04.02.2020року виданій ПАТ «Колимаенерго»;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, код ЄДРПОУ 21910427 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 від 27 травня 2024 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду та зарахованих періодів роботи позивача цим судовим рішенням.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.05.2024, 30.08.2024 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” № 1058-ІУ від 09.07.2003 року. Проте рішеннями: Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №212450013270 від 03 червня 2024 року, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №212450013270 від 05 вересня 2024 року, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №212450013270 від 30 вересня 2024 року було відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Вказані рішення вважає протиправними та таким, що підлягає скасуванню, оскільки відповідний стаж роботи позивача підтверджено даними трудової книжки. Також зазначає, що позивач не може відповідати за відповідність та правильність заповнення трудових книжок.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.01.2025 адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №212450013270 від 03 червня 2024 року, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №212450013270 від 05 вересня 2024 року, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №212450013270 від 30 вересня 2024 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , пенсії за віком.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : періоди його роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 09.09.1981 року в Росії згідно уточнюючої довідки виданій ПАТ «Колимаенерго» №06/399 від 29.01.2020р. з 09.09.1981 по 17.04.1982 та з 19.06.1984 по 18.06.1991 роки; період здійснення підприємницької діяльності згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області № 16 від 12.01.2001 з 25.04.1995р. по 31.03.1999р., з 01.01.2000р. по 31.12.2000р.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, код ЄДРПОУ 21910427 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 від 27 травня 2024 року про призначення пенсії за віком з урахуванням правової оцінки обставинам та висновків суду у даній справі..
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору. 
Позивачем, також подана апеляційна скарга, в якій посилаючись на невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору, просить рішення  скасувати в частині відмови в задоволенні іншої частини позовних вимог - ухваливши в цій частині нове рішення наступного змісту. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, код ЄДРПОУ 21910427 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 зарахувати з дня, що настає за днем
досягнення пенсійного віку, а саме з 26 березня 2024 року: до загального страхового стажу, на підставі записів Трудової книжки НОМЕР_2 , періоди роботи з 17.07.1991р. по 19.09.1994р., з 20.09.1994р. по 30.12.1994р. до загального страхового стажу період здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2002р. по 31.12.2002р., з 01.04.2003р. по 31.08.2003р.; страховий стаж в кратному розмірі з розрахунку один рік за один рік шість місяців, як стаж, вироблений в місцевостях, прирівняних до району Крайньої Півночі періоди роботи з 09.09.1981р. по 17.04.1982р., з 19.06.1984р. по 01.12.1988р., з 01.12.1988р.
по 31.12.1990р. з врахуванням заробітної плати, зазначеної в Довідці №02/465 від 04.02.2020року виданій ПАТ «Колимаенерго». В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 січня 2025 року по справі №160/31256/24 залишити без змін.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , 27.05.2024 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою щодо призначення їй пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” № 1058-ІУ від 09.07.2003 року.
Проте, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №212450013270 від 03 червня 2024 року було відмовлено в призначенні пенсії за віком в якому зазначено, що – «…Вік заявника 60 років 02 місяці 02 дні. Страховий стаж особи становить 25 років 0І місяць 21 день Стаж для визначення права згідно п.3.1 ПП Закону України № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 25 років 06 місяців 22 дні. За доданими документами до страхового стажу не зараховано: - періоди здійснення підприємницької діяльності з 25.04.1995 по 31.12.2000 гідно довідки № 16 від 12.01.2001, оскільки відсутня інформація про систему оподаткування. Відповідно до пп. 2 п.2.1 р 2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженого Постановою правління ПФУ 25.11.2005 № 22-1 період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01 січня 2004 року можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків, Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплету єдиного податку або спеціального торгового патента, або патенти про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування. Для зарахування необхідно надати довідку про сплату страхових внесків та систему оподаткування.».
30.08.2024 позивач повторно звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою щодо призначення їй пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” № 1058-ІУ від 09.07.2003 року.
Проте, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №212450013270 від 05 вересня 2024 року було відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу в якому зазначено, що – «…Вік заявника 60 років. Необхідний страховий стаж згідно зі статтею 26 Закону № 1058 становить 31 рік. Страховий особи становить 26 років 04 місяці 21 день. Результати розгляду документів, доданих до заяви: до страхового стажу зараховано всі періоди роботи.».
23.09.2024 позивач повторно звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою щодо призначення їй пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” № 1058-ІУ від 09.07.2003 року.
Проте, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №212450013270 від 30 вересня 2024 року було відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу в якому зазначено, що – «…Вік заявника 60 років. Необхідний стаж 31 рік, страховий стаж заявника становить 20 років 08 місяців 05 днів, стаж для визначення права на пенсію становить 21 рік 01 місяць 06 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано: періоди трудової діяльності згідно трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки на титульній сторінці трудової книжки не вказано дату народження заявника; періоди роботи в росії згідно уточнюючої довідки №06/399 від 29.01.2020р. Із 09.09.1981 по 17.04.1982 та із 19.06.1984 по 18.06.1991: враховуючи, що 23.12.2022р. набрав чинності Закон України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року» відповідно до якого зупинено відносини між Україною та росією, документи, необхідні для призначення пенсії, зокрема про стаж роботи до 31.12.1991 року враховуються при призначенні пенсії у разі проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений: період підприємницької діяльності згідно свідоцтва про сплату єдиного податку серії А №2011258 із 01.01.2002 по 31.12.2002, оскільки до ЕПС підвантажено ксерокопію свідоцтва; неможливо зарахувати сплату страхових внесків по квитанціям, оскільки в деяких квитанціях ПІБ записано неповністю, не вказано адресу, ідентифікаційний код. та періоди сплати страхових внесків.
Суд апеляційної інстанції переглядаючи судове рішення доходить наступних висновків.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до         статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Як передбачено     статтею 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: 1) громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; 2) особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до  Закону України «Про пенсійне забезпечення» (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення»             - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.
Статтею 24 вказаного Закону передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього     Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого                   постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Таким чином, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки або відсутності у ній необхідних записів, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Як слідує з матеріалів справи, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №212450013270 від 03 червня 2024 року було відмовлено в призначенні пенсії за віком в якому зазначено, що – «…Вік заявника 60 років 02 місяці 02 дні. Страховий стаж особи становить 25 років 0І місяць 21 день Стаж для визначення права згідно п.3.1 ПП Закону України № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 25 років 06 місяців 22 дні. За доданими документами до страхового стажу не зараховано: - періоди здійснення підприємницької діяльності з 25.04.1995 по 31.12.2000 гідно довідки № 16 від 12.01.2001, оскільки відсутня інформація про систему оподаткування. Відповідно до пп. 2 п.2.1 р 2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженого Постановою правління ПФУ 25.11.2005 № 22-1 період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01 січня 2004 року можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків, Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплету єдиного податку або спеціального торгового патента, або патенти про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування. Для зарахування необхідно надати довідку про сплату страхових внесків та систему оподаткування.».
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №212450013270 від 05 вересня 2024 року було відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу в якому зазначено, що – «…Вік заявника 60 років. Необхідний страховий стаж згідно зі статтею 26 Закону № 1058 становить 31 рік. Страховий особи становить 26 років 04 місяці 21 день. Результати розгляду документів, доданих до заяви: до страхового стажу зараховано всі періоди роботи.».
23.09.2024 позивач повторно звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою щодо призначення їй пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” № 1058-ІУ від 09.07.2003 року.
Проте, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №212450013270 від 30 вересня 2024 року було відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу в якому зазначено, що – «…Вік заявника 60 років. Необхідний стаж 31 рік, страховий стаж заявника становить 20 років 08 місяців 05 днів, стаж для визначення права на пенсію становить 21 рік 01 місяць 06 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано: періоди трудової діяльності згідно трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки на титульній сторінці трудової книжки не вказано дату народження заявника; періоди роботи в росії згідно уточнюючої довідки №06/399 від 29.01.2020р. Із 09.09.1981 по 17.04.1982 та із 19.06.1984 по 18.06.1991: враховуючи, що 23.12.2022р. набрав чинності Закон України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року» відповідно до якого зупинено відносини між Україною та росією, документи, необхідні для призначення пенсії, зокрема про стаж роботи до 31.12.1991 року враховуються при призначенні пенсії у разі проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений: період підприємницької діяльності згідно свідоцтва про сплату єдиного податку серії А №2011258 із 01.01.2002 по 31.12.2002, оскільки до ЕПС підвантажено ксерокопію свідоцтва; неможливо зарахувати сплату страхових внесків по квитанціям, оскільки в деяких квитанціях ПІБ записано неповністю, не вказано адресу, ідентифікаційний код. та періоди сплати страхових внесків.
Згідно частини четвертої       статті 1 Закону №1788-XII у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).
Питання пенсійного забезпечення громадян України, які працювали на території російської федерації, регулювалися Угодою, відповідно до якої пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць Угоди здійснюється за нормами законодавства держави, на території якої вони проживають. Ця угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди (стаття 5 Угоди). Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які враховуються до трудового стажу.
13.03.1992 Україна стала учасником Угоди.
29.11.2022 Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення», згідно з пунктом 1 якої постановив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 у м. москві.
У відповідності до вимог пункту 3 частини першої статті 244 КАС, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що денонсація Угоди означає, що остання припинила породження зобов`язань для сторін у майбутньому, але не впливає на права, зобов`язання або юридичне становище учасників цієї Угоди, які виникли в результаті її виконання, - вони зберігаються і після припинення вказаної Угоди.
Україна вжила заходів щодо денонсації Угоди в листопаді 2022 року, і така припинила свою дію для України 19.06.2023. Тобто в спірні періоди роботи позивача на території російської федерації Україна не вводила заборон на працевлаштування (в спірному випадку за сферою роботи позивача) її громадян на території російської федерації, а також визнавала для пенсійного забезпечення в Україні трудовий стаж та заробіток за вказані періоди роботи, здобуті на території російської федерації.
Статтею 1 Угоди закріплено принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають (чинної на момент виникнення спірних правовідносин).
При цьому, метою Угоди є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань «відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди». Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.
Статтею 5 Угоди встановлено, що вона розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держав-учасниць угоди.
Згідно з частинами другою та третьою статті 6 цієї Угоди для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди. Обчислення пенсій провадиться із заробітку за періоди роботи, які зараховуються у трудовий стаж.
Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав від 26 березня 2008 року №01-1/2-07 визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди. Конкретні періоди роботи для визначення середнього заробітку (доходу) при призначенні пенсії передбачаються пенсійним законодавством кожної держави-учасниці цієї Угоди.
Відповідно до частини другої статті 6 Угоди для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди.
Згідно із абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14.01.1993 трудовий стаж, включаючи стаж який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.
Частиною другою статті 4 Угоди «Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів» від 15.04.1994, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, російська федерація, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.
Зміст зазначених норм дає підстави для висновку про те, що обчислення стажу здійснюється згідно із законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема у постановах від 14 листопада 2019 року у справі №676/6166/16-а, від 16 квітня 2020 року у справі №555/2250/16-а та від 20 липня 2020 року у справі  №174/421/17.  Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 29 березня 2023 року у справі №360/4129/20.
Отже, Угода підлягає застосуванню, оскільки була чинною на момент виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону     сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього       Закону.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті Закону № 1058-IV    страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього   Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з частиною четвертою  статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом (до 01.01.2004), зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно із  статтею 20 Закону № 1058-IV, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього  Закону нараховуються страхові внески.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Відповідно до статті 106 Закону № 1058-IV виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів.
Страхові внески є умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті. Перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
За змістом вищезазначених норм, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків  законом   покладено на страхувальника.
Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки воно здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періоду його роботи.».
Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 11 жовтня 2023 року у справі №340/1454/21.
Верховний Суд у постанові від 28 січня 2025 року №620/3530/22 сформував такий правовий висновок: відсутність інформації про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду російської федерації та неможливість їх підтвердження не може бути підставою для відмови у зарахуванні до страхового стажу для призначення пенсії за віком стажу роботи, набутого на підприємствах російської федерації, який підтверджений належними доказами, зокрема записами трудової книжки.
Виходячи зі змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку, у свою чергу, нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки.
Як слідує із Довідок, поданих позивачем, у них не вказано суми сплати страхових внесків за спірні періоди роботи до Пенсійного фонду російської федерації.
Водночас, суд звертає увагу на те, що позивач не повинен відповідати за ймовірне неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо обов`язкового порядку взяття на облік страхувальника як платника страхових внесків та належної сплати страхових внесків, а відтак, несплата страхувальником страховим внесків (або відсутність інформації про таку сплату в системі персоніфікованого обліку) не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.
Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права висловлена Верховним Судом у постановах від 17 липня 2019 року у справі №144/669/17, від 20 березня 2019 року у справі №688/947/17.
Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах, зокрема, від 31 жовтня 2018 року у справі   №459/955/15-а, від 27 лютого 2018 року у справі №361/4899/17, від 12 червня 2018 року у справі №686/4998/15.
Оскільки позивач працював у російській федерації в той час, коли усі вищевказані міжнародні договори були чинні, Рішенням суду йому зараховано спірні періоди роботи на території російської федерації, у пенсійного органу не було підстав для неврахування Довідок при призначенні пенсії.
Щодо періоду здійснення підприємницької діяльності з 25.04.1995 по 31.12.2000 гідно довідки № 16 від 12.01.2001, оскільки відсутня інформація про систему оподаткування суд зазначає наступне.
Відповідно до розділу II пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 року, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005, період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення зміни до пункту 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній №793 від 03.10.2018 внесено зміни до п. 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993, пункт 4 доповнено абзацом наступного змісту: Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.
Отже, обов`язковою умовою для зарахування до страхового стажу періоду здійснення особою підприємницької діяльності є сам лише факт сплати за такий період внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (єдиного соціального внеску) незалежно від їх розміру.
Відповідно до Повідомлення №2970/01 від 18.06.2013р. про взяття на облік платника єдиного внеску, Позивач взятий на облік з 25.04.1995 року.
Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань містить відомості, щодо взяття Позивача на облік як платника єдиного внеску з 25.04.1995року.
Сплата страхових внесків до Пенсійного фонду за періоди: з 25.04.1995р. по 31.03.1999р.; з 01.01.2000р. по 31.12.2000р., підтверджується оригіналами Довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області №16 від 12.01.2001року.
Отже, колегія суддів вважає правильними висновок суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : періоди його роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 09.09.1981 року в Росії згідно уточнюючої довідки виданій ПАТ «Колимаенерго» №06/399 від 29.01.2020р. з 09.09.1981 по 17.04.1982 та з 19.06.1984 по 18.06.1991 роки; період здійснення підприємницької діяльності згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області № 16 від 12.01.2001 з 25.04.1995р. по 31.03.1999р., з 01.01.2000р. по 31.12.2000р.
А отже, вимоги апеляційної скарги пенсійного фонду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду.
Щодо вимог апеляційної скарги повивача, то колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції, що вимоги позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, зарахувати позивачу: до загального страхового стажу, на підставі записів Трудової книжки НОМЕР_2 , періоди роботи з 17.07.1991р. по 19.09.1994р., з 20.09.1994р. по 30.12.1994р.; до загального страхового стажу період здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2002р. по 31.12.2002р., з 01.04.2003р. по 31.08.2003р.; страховий стаж в кратному розмірі з розрахунку один рік за один рік шість місяців, як стаж, вироблений в місцевостях, прирівняних до району Крайньої Півночі періоди роботи з 09.09.1981р. по 17.04.1982р., з 19.06.1984р. по 01.12.1988р., з 01.12.1988р. по 31.12.1990р. з врахуванням заробітної плати, зазначеної в Довідці №02/465 від 04.02.2020 року виданій ПАТ «Колимаенерго» - суд вважає такими, що не підлягають задоволенню з огляду на те, що зазначені періоди не були предметом розгляду в оскаржуваних рішеннях органів Пенсійного фонду.
Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, ОСОБА_1    залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.01.2025 в адміністративній справі №160/31256/24 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 20 травня 2025 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 20 травня 2025 року.

Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова